Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX І FOX 2000 PICTURES ПРЕДСТАВЛЯЮТЬ
ПОНЕДІЛОК
Що ти їси?
-Угадай. -Я не вмію.
-Умієш. -І як мені вгадати?
-Який сьогодні день? -Понеділок.
Вчора був недільний вечір піци. Ти доїдаєш залишки.
Нехай тато вибере тобі гарбуз.
Зараз сезон. Гарбузи продаються повсюди.
-Добре. -Гаразд.
-Дай поговорити з татком, люба. -Доставка!
Тату!
-Привіт, Чемпіонко. -Привіт.
Скажи щось хороше.
Щось хороше.
-Ти мав рацію щодо будинку 101. -Чому?
Рассели — класичні білі.
Як і весь район.
-Але в'їхати одразу після фарбування стін? -Ти казала, будинок у гарному стані.
Якби ж ти був тут.
-І кому від цього легше, якщо так казати? -Я можу сама себе насварити.
То й давай.
Ти сама собі глядачка. Я пас.
Скажи вийти на вулицю.
Може, сьогодні той самий день, коли ти вийдеш на вулицю?
То що чутно в сусідів?
Що сталося з собакою, яка гавкала?
Я думала, що ми поговоримо про ліки.
Ще встигнемо.
Хочете присісти?
-Питання вирішили? -Із собакою?
Певно, її почали забирати всередину.
-Ви поскаржилися за номером 311? -Девід мене відмовив.
Однаково це більше його допікає. Знизу звук голосніший.
Він, певно, з кимось поговорив.
Мирне вирішення.
Ви вже другий сеанс це робите.
Питаю про сусідів?
Це вам не подобається?
Я просто не розумію, нащо ви це робите.
-Що з молитовною групою? -Та якось виживають.
-Вони можуть знати, що ви спостерігаєте? -Ви справді хочете говорити про це?
А сусіди зі 101-го?
Схоже, вони вже заїхали. Скільки вони заплатили?
П'ять з половиною. А просили шість.
-Хто вони? -Рассели.
Алістер і Джейн. Рієлтор каже, вони з Бостона.
Звідки в них гроші?
Вона каже, він банкір,
але в мережі про них майже нічого.
-Упевнений, ви дізнаєтеся. -Якого біса, Карле?
Цікавість — це ознака зменшення депресивного стану.
Люди, які підглядають за сусідами, не вбивають самі себе?
Скажемо інакше.
Після спроби самогубства про нього більше не жартуєш.
Цього тижня лікарка Кеннер аналізуватиме мою роботу.
Оскільки я не змусив вас вийти за останні десять місяців,
вона здивується моєму оптимізму.
Поговоримо про «Елеван».
Відколи ви припинили пити, що скажете про побічні ефекти?
Гадаю, тобі здається.
Я 15 років працюю психіатром. Я відчуваю, коли є загроза.
Він на твоєму боці, Чемпіонко. Завдяки йому ти ще жива.
Це не терапія, коли на тебе тиснуть.
Він приходить щотижня, незважаючи ні на що. Він постійно тут.
Ні, йому подобається контролювати мене.
-Невже? -Так.
Ти читав про «Елеван»? Почитай побічні ефекти.
Я знаю, що він несумісний із алкоголем.
Так завжди говорять.
Дідько.
Так?
Я живу напроти вас.
І?
Мама просила передати вам оце.
Пробач.
-Але я не готова приймати відвідувачів. -Гаразд.
Що мені з цим робити, не скажете?
Можеш просто…
Штовхни двері.
-Вітаю. Я Ітан. -Так.
Привіт. Анна.
-Я з того боку вулиці. -Так.
Пробачте, знаю, до вас ніхто не ходить.
Ні, все гаразд. Ти просто здивував мене, ось і все.
Я не зовсім і відвідувач. Скоріше, я сусід.
Люблю лаванду.
Мама просила передати її вам ще кілька днів тому.
Гадаю, це я мала б дати вам подарунок —
привітати з переїздом.
Люблю котячі язики.
Пробач, що це не рибка, друже.
Ти йому подобаєшся.
Ні.
Як тобі новий будинок?
Я сумую за старим, але довелося поїхати з Бостона.
Це ваші близькі?
Сім'я? Так.
Вони вдома?
Ні, вони тут не живуть. Ми роз'їхалися.
Скільки їй років?
Вісім.
А тобі?
Буде 16 через шість місяців.
Через п'ять.
Чим займаєтеся?
Я психолог. Працюю з дітьми.
Справді?
Справді.
-Це цікаво. -Чому саме?
Це цікавіше за роботу в ресторані «Taco Bell».
Навіщо дітям психолог?
Ти справді не знаєш, навіщо?
Ні, я впевнений, що потрібен, але нащо?
Навіщо дітям, які приходять до вас, психолог?
Через різноманітні причини.
-Стрілянина в школі чи знущання? -Не завжди так погано.
У когось із них депресія, інші страждають від тривоги.
Комусь складно звикнути до нового місця.
Я бачу ваш будинок зі своєї кімнати.
Тобто зазвичай.
А зараз я бачу свого батька з вашого будинку.
Усе гаразд?
Так.
Упевнений?
Так, нічого такого. Просто…
Слухай…
Можеш розповісти.
Я тут нікого не знаю.
Ти знаєш мене.
Не зовсім.
-Познайомимося ближче. -Справді?
Можемо стати друзями?
Звісно.
Овва. У вас багато фільмів.
Забагато. Так говорить мій чоловік.
-Ви ж наче казали, що роз'їхалися. -Він досі мій чоловік, але твоя правда.
Можеш позичити будь-що.
Мій батько суворий щодо телевізора.
Бувай, Панчу.
Пробач, що в мене алергія на тебе.
Чому ти не сказав?
Не хотів його образити.
Він не настільки вразливий.
Ясно.
-Гаразд. -Насолоджуйся.
Дякую.
-Побачимося? -Так, побачимося.
…в якомусь невихованому суспільстві, де не знають про гарні манери…
Або ти страждаєш від звичайних жіночих ілюзій,
що факт того, що ти жінка, звільняє тебе
від загальноприйнятних правил.
Правил.
Або і те, й інше.
Можливо, але ось що я хочу тобі показати…
ВІВТОРОК
Я їду в Бруклін.
-Тобі щось треба? -Ні, дякую. Нічого.
Упевнена? Сміття винести?
-Так, оскільки ти вже тут. -Добре.
Знаєш, Девіде, ти вже три місяці як мій орендар.
Не треба формальностей.
Можеш заходити через підвал.
Ні, не хочу тебе лякати.
Тут темно. Треба поміняти лампи?
-Мені подобається морок. -Ясно.
Сьогодні Гелловін.
Як ми відсвяткуємо, якщо ти не вийдеш?
-Принести тобі цукерки? -Я не роздаватиму цукерки.
Я вимкну світло і вдам, що вдома нікого.
Знаєш, ми б могли поставити тарілку з цукерками на ґанку…
Якась дитина одразу забере їх, а тоді хтось забере тарілку.
Може, тарілку з яблуками? Діти їх не заберуть.
Тоді який сенс?
Ну гаразд.
-Гарного дня. -Авжеж. Веселого Гелловіна.
Хай ваш розум повернеться в дитинство.
Воно було щасливим? Кого ви знали в дитинстві?
Мене переслідують, але…
Не розумію, хто саме.
Це марно.
Ви десь жили, у вас була мати, вас любили, у вас були друзі.
Так.
Геть від мого будинку!
-Ось! Дістанемо її! -Гей!
-Це мій будинок! -Дістанемо її!
Агов.
Переконайте мене, що не потрібно викликати швидку.
Ні, не викликайте.
Ви знаєте, хто ви? Який сьогодні день?
Так, я Анна. Сьогодні Гелловін.
Добре, скільки пальців?
-Три. -Чудово.
Ви в нормі. З вами все буде добре.
Варто просто подихати.
Я йшла вулицею, коли ті малі недоумки почали кидати яйця,
а ви знепритомніли.
Ви Джейн Рассел.
Чому ви так говорите?
Ваш син заходив. Ітан.
Сядьте. На випадок, якщо у вас струс.
Господи, тут темно. Ви часто втрачаєте свідомість?
Я не втратила свідомість.
Але було схоже.
Я не виходжу на вулицю.
Ви не вийшли на вулицю.
Ні. В мене панічні атаки.
А в кого їх нема? Випийте трохи бренді.
У мене агорафобія.
Я не можу виходити назовні.
Ви застрягли в кепському будинку.
Дідько. Я б не хотіла застрягти в такому кепському будинку.
Це повернувся ваш чоловік?
Це мій орендар. Він живе в підвалі.
То чим ви займаєтеся цілими днями? Ви працюєте?
Господи, я до біса допитлива.
Краще я піду.
-Ви хочете, щоб я пішла? -Ні.
Ні. Все гаразд. Я не проти.
Я консультую людей.
Ви консультуєте людей?
То ви психолог.
Це ж треба!
-Ви заміжня? -Ми живемо окремо.
Діти є?
Моя дочка Олівія живе з батьком.
-Це важко. -Так.
Так. Жити окремо від власної дитини справді важко.
Я щодня говорю з ними.
Так, просто…
Геть не те, якби вони були тут, так?
Випийте ще, будь ласка.
-А ви хочете вийти? -У мене є власний психолог.
Гаразд. Я зрозуміла. Пробачте.
-Дуже розумно з вашого боку. -Так.
Я розумію.
Так.
Ми намагалися вивести мене за допомогою парасольки.
Я поки не змогла.
Ви зможете. Ви щось придумаєте.
Зверни увагу: я не питаю, як це сталося.
-Що сталося? -Як з'явилася агорафобія.
У мене тривога. Тривожний невроз.
Панчу.
-Тож… -Панчу!
Ось навіщо потрібні всі ці ліки?
Для чого ось ці? Рожеві…
Це «Індерал».
-Блокує бета-рецептори. -Звідки ти знаєш?
Так написано на пляшечці.
Їх не варто приймати разом з алкоголем.
Дякую тобі за свічку.
Ітан приніс її. Дякую.
Овва, зміна теми.
У мене аж шию звело.
Він хороший хлопчина.
-Подивися. -Який милий.
Так. Мій хлопчик. Мій малюк.
Коли в тебе діти, то говориш так, ніби вони твої,
наче вони твої, належать тобі.
Але відчуття геть інші.
-Це ти належиш їм. -Саме так.
Так. Ти належиш їм. Можливо, раніше ти нікому не належала.
Можливо, ти думала, що належала своїм батькам. Але це переростаєш.
І ти не належала своєму чоловіку. Але з'являється дитина і привласнює тебе.
Не мені тобі пояснювати.
Гарні сережки.
Дякую, так. Це подарунок. Від колишнього хлопця.
Твій чоловік не проти?
Навряд чи він знає.
-У нього проблеми з довірою. -І чого б це?
-Не знаю. -Не знаєш?
Ні! Чесно! Я не знаю. Просто…
Хто знає, звідки вони в нього?
Він хороша людина, хороший батько. Просто він, розумієш…
Дратівливий, контролює і…
У мене є власні проблеми,
але я працюю над ними, я можу їх владнати.
Можливо, іноді мені потрібно встрявати між ними і я…
Я хвилююся за Ітана, бо він вразливий.
Сім'ї. Усе складно.
Чому твоя сім'я складна?
Подивися.
-Неймовірно. -Так! Джейн Рассел, оригінал.
-Бачиш, як я змінила тему? -Ще б пак.
Еге, ти не знаєш, із ким зв'язалася.
Я кидаю тобі виклик…
Слухаю.
Це Алістер Рассел. Ми переїхали в будинок навпроти, номер 101.
Штовхніть двері.
Пробачте, що турбую. Я просто хотів знати…
Мені просто цікаво, чи хтось із моїх рідних приходив сюди цього вечора.
Ні.
Ні, я була сама.
Гаразд, дякую.
Пробачте, що потурбував.
Подякуйте дружині за свічку.
Ітан заніс її кілька днів тому.
Добре.
СЕРЕДА
Це 911, що у вас сталося?
Гадаю, хтось заліз до мого будинку.
-Ваша адреса, пані? -Вулиця Західна 121-ша, будинок 104.
-Гей! -Пробач.
-Це я, Девід. -Пані, усе гаразд?
-Так, пробачте. -Пані?
Так, я знаю його, фальшива тривога. Мені шкода.
Я дзвонив. Правда. Хвилин 30 тому.
І я прибрав яйця з твого ґанку.
Що ти шукаєш?
Сусід попросив допомогти відкрити якісь коробки, скласти речі.
Я шукав канцелярський ніж.
Я не знала, що ти майстер. Гадала, ти співак і автор пісень.
Тому я й майстер.
-Ти знаєш, що тут є пліснява? -Так, знаю.
Девіде, повернися всередину!
Девіде?
Дідько.
Потрібен професіонал, щоб поладнати дах. Це небезпечно.
Я викличу когось.
-Усе гаразд? -Так.
-Із ким ти працював по той бік вулиці? -Із Расселом.
Ти знаєш його?
-Як він тебе знайшов? -Я розклеїв листівки.
Ні!
Алістер Рассел. Вулиця Західна 121-ша.
-Це будинок? -Так.
-Натисніть один, щоб вам надіслали номер. -Господи.
Алло?
-Ітане? Це Анна, сусідка навпроти. -Вітаю.
У вас щось сталося? Я чула крик.
Ні, все добре.
Я чула, як хтось кричав. Це був ти?
Ні. Усе гаразд.
Із тобою все добре?
-Просто він… Усе гаразд… -Ітане, тобі потрібна допомога…
НЕВІДОМИЙ НОМЕР
-Алло? -Так?
Ви мені дзвонили?
Вітаю. Це Анна Фокс з будинку навпроти.
Так?
Я чула, як хтось кричав. Хотіла перевірити…
Перепрошую, що ви чули?
Крик. Хвилину тому.
Крик?
Так, із вашого будинку.
Пробачте, але вдома лише ми з сином. І ми не кричали.
Я чула…
Привіт, це Девід. Мене зараз немає.
Залиште повідомлення, і я передзвоню.
Девіде?
Що сталося?
-Ти чув крик із того боку вулиці? -Ні.
-Щойно. Хвилин п'ять тому. -Я слухав музику.
-Ти не чув, як хтось кричав? -Я не чув, щоб хтось кричав.
Пробач.
Заходь.
Ти щось хочеш? Їсти?
-Ні, все добре. -Справді?
Ітане, що там відбувається?
Він не погана людина.
На нього багато навалилося. Він має випускати пару.
-Усе гаразд. -Ні. І досить це повторювати.
Так не має бути.
Мені треба додому.
-Не треба було приходити. Пробачте. Я лиш… -Ні! Стривай.
-Пробачте. -Нічого.
Чому ви така добра до мене?
Бо дітям потрібен захист.
Вибачте, це через кота.
Візьми мій номер.
Із мамою все добре?
Так, мабуть.
-Їй доводиться погоджуватися з ним. -Гаразд.
Послухай…
Ітане…
Послухай, Ітане, що б там не сталося,
хай навіть щось дуже погане, але тут ти в безпеці.
Ти завжди можеш прийти.
-Завжди. -Так.
Ніколи не знаєш, що треба зробити.
ЧЕТВЕР
Подзвонити в захист дітей? Батько заперечить.
-Дати пораду? -Ні.
-Не заглядай у чужі будинки. -Карл каже, допитливість — це добре.
Ти казала, він тебе надто контролює.
А ти казав, ми можемо поговорити, коли захочу.
-Усе гаразд, Анно? -Що сталося?
-Ви залишили повідомлення. -Ні, не пригадую.
Якби я знав, як працює цей телефон, я б дав вам послухати.
Що робите?
Дивлюся, як збирається їхати Девід.
Схоже, це цікаво, так?
Схоже, він тікає.
Я дам вам інший номер, Анно.
Не хочу пропустити ваш дзвінок, поки ви звикаєте до нових ліків.
Стерво.
Тому ходиш на слухання про вбивства?
Ні. Я пішла, бо твоя справа схожа на справу мого батька.
Знаю, він не вбивав мою…
Ти погано поводилася.
Зараз 21:50…
Дякую.
Не заглядай у чужі будинки, Панчу.
Я зроблю кілька уколів, які заморозять ваше обличчя.
А тепер просто заплющте очі.
Усе буде гаразд, Вінсенте. Усе буде добре.
Затримайте дихання, схрестіть пальці.
Де мій телефон?
Де мій телефон? Згадуй.
Де ти?
Влаштуй йому, Джейн.
Просто заплющ очі, все буде гаразд.
Де мій телефон?
Девіде?
Оператор 911, що сталося?
Мою сусідку Джейн зарізали.
Повільніше, пані. Як вас звати? Де ви?
Анна Фокс, я Анна.
Де ви зараз?
Вулиця Західна 121-ша, будинок 104.
-Ви сказали 121-ша? -Так, 121-ша.
Кажете, що сусідку зарізали?
Він щойно вимкнув світло.
Де ваша сусідка?
-Через дорогу. Я… -Знаєте адресу?
Так. Вулиця Західна 124-та, будинок 104.
Стривайте, ви сказали 124-та?
Вулиця 121-ша!
Допомога вже їде, пані.
-Ви маєте заспокоїтися. -Добре.
-Ви із сусідкою? -Вона по той бік вулиці.
Я вже сказала. Ви не слухаєте!
Анно! Пані! Анно, це ви зарізали сусідку?
Допоможіть!
Джейн! Я йду, Джейн!
Я йду, Джейн! Іду!
Я йду, Джейн!
Вітаю.
Детектив Літтл. Поліція Нью-Йорка. Можна поставити кілька питань?
Чому ви в моєму будинку?
Знизу живе орендар? Він удома?
Я не знаю.
-Це ваша донька? -Вона тут?
Вона з батьком. Що сталося з Джейн?
Вітаю.
-Як так? -З вами все гаразд?
Чому він тут?
Містер Рассел упевнений, ви помилилися…
Ви не знайомі з моєю дружиною.
Вона мені якось допомогла. Ми провели разом вечір.
Ні, я так не думаю.
Узагалі-то, він шукав її тут.
Я шукав сина, а не дружину. І ви сказали мені, що ніхто не приходив.
Я збрехала. Ми грали в карти.
-Навіщо брехати про таке? -Навіщо брехати?
Я боялася, ви її покараєте.
-За гру в карти? -Байдуже.
Лікарко Фокс, нічого не сталося.
-Ні! Я знаю, що я бачила! -Нічого не сталося.
Я наблизила фотоапаратом.
-Ви зробили знімок? -Ні.
Вона шпигувала за нашим будинком!
-Прошу… -Чому не зробили фото?
Головне те, що всі цілі, так?
Тоді де вона?
Де Джейн?
Пробачте, та ми не знайомі.
Я Джейн Рассел.
Вона не Джейн.
Я даю вам слово.
Ні, ви не Джейн. Вона не Джейн. Я знаю Джейн. Джейн була в мене.
Це маячня.
-Це Джейн Рассел. -Покличте Ітана.
Усе гаразд, лікарко Фокс?
Розкажи їм.
Ви не зустрічалися з моєю мамою.
Що ж, було весело.
Побачимося на вечірці кварталу.
Ви вчора дзвонили в 911 через проникнення в будинок?
Ні. Тобто так,
але то була помилка.
Хибні дзвінки в поліцію — злочин.
Дякую, детективе.
Я можу лишити вас одну, лікарко Фокс?
Якщо вам щось знадобиться, подзвоніть мені, вдень чи вночі.
У мене четверо дітей. Я не сплю.
Бувайте, лікарко Фокс.
Чому не зробила фото?
Я хотіла допомогти, а не зробити фото на пам'ять.
-Ти теж не віриш? -Я на твоєму боці.
А не схоже.
Але розумію, чому вони не вірять.
-Бо я не зробила фото? -Бо ти нездорова.
І не знаю, чи тобі стає краще.
П'ЯТНИЦЯ
ПОШУК — ДЖЕЙН РАССЕЛ
БОСТОН
АЛІСТЕР РАССЕЛ — ДРУЖИНА
ДИРЕКТОР В «АТКІНСОН» НЬЮ-ЙОРК
«Аткінсон», Нью-Йорк.
Вітаю, мені потрібен Алістер Рассел.
ДЖЕЙН РАССЕЛ
-Це Шеллі. -Привіт, Шеллі.
Я хочу зв'язатися з Алістером Расселом, Джоан сказала спитати у вас.
-Він тут не працює. -Його перевели в Мангеттен.
Так, але не до нас.
Він пішов з «Аткінсон»?
Спробуйте подзвонити в Бостон. Мені мало відомо.
Це могло статися давно.
Подзвоніть у Бостон.
РОЗШИРЕНИЙ ПОШУК
«Моє серце назавжди розбите, але пам'ятник Пем прикрасили
надихаючі листи і повідомленням від колег із "Аткінсон".
Дякую, Алістер Рассел».
«Дякую, Алістер Рассел»?
Памела Нейзін.
У БРУКЛІНІ ЗНАЙШЛИ МЕРТВУ ЖІНКУ.
«Памелу Нейзін, 47 років, співробітницю "Аткінсон-Ґруп" у Бостоні,
знайдено мертвою у четвер зранку».
-«На парковці…» -Стів Раньян. Чим можу допомогти?
Вітаю, Стіве. Мене звати Керол,
я дзвоню перевірити страхову інформацію.
-Гаразд. -Ви працюєте у відділі кадрів?
Я не з Бостона. Велика фірма, малий офіс. Дзвоніть у Нью-Йорк.
Просто мені порадили подзвонити до вас.
Що за співробітник?
Це «Індерал».
Памела Нейзін.
«Поліція вважає, що міс Нейзін упала
з тераси своєї квартири на шостому поверсі».
Мені шкода.
Усе нормально. Я знав її. Тож, може, допоможу.
Яка в неї була посада?
Здається, помічниця керівника.
Кого саме?
Її боса. Алістера Рассела.
Він ще працює в компанії?
Чому ви питаєте?
Я бачу, тут є адреса. Я знаю, що він перевівся до Мангеттена.
Так.
Я знаю, що він переїхав невдовзі після смерті міс Нейзін.
Якщо ви знаєте, чому запитуєте?
Просто… З такими документами ми прагнемо…
У разі питань щодо причини смерті, ми хочемо…
Залиште свій номер, а я вам передзвоню.
Так, це мій хлопчик.
Коли в тебе діти, то говориш так, ніби вони твої,
наче належать…
Девіде?
НАДАТИ ТЕРМІНОВУ ВІДПОВІДЬ
РАДА З ДОСТРОКОВОГО ЗВІЛЬНЕННЯ МАССАЧУСЕТСА
Що за… Що ти робиш?
Господи.
-Я шукала тебе. -Що це?
Ти перевіряєш мою пошту?
-Пробач. -Неймовірно.
Я постукала. Просто хотіла спитати тебе дещо.
Що саме? Ось я. Питай.
Джейн.
Ти бачив її? Бачив жінку з будинку навпроти?
-Джейн? -Джейн Рассел.
-Ні. -Ти працював на них.
Я працював на містера Рассела! Його дружину не бачив.
Я тобі що, посильний?
Візьми слухавку й подзвони, а ще краще —
прогуляйся вулицею! Ні?
-Схоже, ти дуже засмучений. -Чого це раптом, Анно?
Так. Проблеми з достроковим.
Хочеш почитати? Тримай.
-Він лежав на підлозі. -Я порушую.
Я маю бути в Спрінґфілді, Массачусетс.
-Добре. -Ні, не добре!
Це була бійка в барі.
Я опинився не там, де треба, на мене напали, я вдарив у відповідь!
Господи!
Не треба було спускатися сюди.
Послухай, я займаюся цим.
Сьогодні їду в Коннектикут, зранку зустріч щодо цього.
-Ясно. -Я вирішую це питання.
Вдамо, що цього не було?
Ми все вирішили, так?
Так.
Дай мені кілька днів усе владнати.
Девіде, поїхали вже!
Забираємося звідси.
Гадаю, ти знаєш, хто я.
Перестань спостерігати, або я викличу поліцію.
Панчу?
СУБОТА
Панчу.
Девіде?
Панчу?
Що ти тут робиш?
Бідолашний, ти був тут усю ніч.
Як ти сюди спустився?
Гарні сережки.
Дякую, так. Це подарунок від колишнього хлопця.
-Тепер не хочеш говорити? -Я зайнята.
-Якщо не скажу що думаю… -це не галюцинації.
Подумай, Чемпіонко. Хлопець, убивство в сусідів.
Тепер якась жінка в Бостоні,
сережка й бісів Девід, який тобі подобався…
-Ти закінчив? Годі. -І ти серед цього п'єш кляті пігулки.
Пішов ти.
Тут нічого шукати, ти це знаєш.
-Живи далі. -Не можу.
-Чому? -Не знаю. Просто не можу інакше.
Клянуся, я б хотіла, але не можу.
Усі можуть жити далі. А я — ні.
Де твоя мати?
Досить уже!
Ітане! Чому ти брешеш мені?
-Не кричіть на мене на вулиці. -Я не допоможу, якщо…
-Ви не знайомі з моєю матір'ю! -Ти брешеш.
-Ви заплуталися. -Я знаю, що бачила.
-Ні. Ви помиляєтеся. -Я знаю, що я бачила!
-Не знаєте! -Ми говорили про тебе.
-Вона розповідала. -Не треба!
Навіщо брешеш заради нього?
Ітане… чому ти захищаєш його?
Я не можу сказати…
Іди додому!
Ви не маєте права бити хлопця.
Я багато чого стерпів, місіс Фокс. Як і всі ми.
Але це має закінчитися зараз!
Ваші стосунки з Ітаном недоречні.
Він юнак.
Він хлопчина, йому 15 із половиною, а ви зріла жінка.
І, звичайно ж, ви геть з'їхали з глузду!
-Я викличу поліцію. -Викликайте.
Вони з радістю вислухають вас —
п'яну відлюдницю, яка ковтає пігулки, обіймаючи свого кота!
Ви…
Ви натрапили не на ту родину.
Не підходьте до мого сина!
Будь ласка.
НЕДІЛЯ
ДЖЕЙН РАССЕЛ
Тримай, ось твоє кошеня.
А ось його маленький ніс і гарні квіти.
Такий гарний і обнадійливий.
здогадайсяхтоанно@gmail.com БЕЗ ТЕМИ
Щось причепилося до лапки?
Там щось є?
Панчу, що це?
Усе гаразд.
Не знаєте, хто міг це надіслати?
Ні, ключ є лише в мого орендаря, Девіда.
-Так, а де він? -Не знаю.
Проблеми з Девідом?
-Ні. Ні, я… -Нагорі нічого немає.
Бачите? Все чисто.
-Відслідкуєте пошту? -Відслідкую?
-Відстежите. -Gmail не відстежується.
Ви могли самі надіслати.
-Я ж спала. -Або робили вигляд.
Та я спала. Якого дідька?
Лікарко Фокс, немає ніяких ознак, що тут хтось був.
-Нічого не зникло. -Двері і вікна не зламані.
Хтось був у моєму будинку. Я надала вам доказ.
Вона дзвонила в мій офіс у Бостоні. Ви знали?
-Дзвонила до мене додому! -Містере Рассел…
-Чому вас звільнили? -Вона шпигує за нашим будинком!
-Вона заманила мого сина до себе! -Він б'є його.
-Вона переслідує мого сина. -Він вдарив сина. Я бачила.
Вона божевільна.
Ітан казав, Джейн казала, і я бачила, як він бив.
Вона — Джейн!
А ви п'яничка й сидите на ліках, ви все вигадали!
Я ледь не повірила, а потім знайшла оце.
-Що це? -Це намалювала й підписала ваша дружина.
А ви називаєте мене божевільною, мерзотнику.
Годі!
Це ви.
Вона була тут. Це доказ.
Це нічого не доводить. Це доводить, що ви з'їхали з глузду.
Що відбувається?
Двері відчинені.
-А хто ви? -Я живу знизу.
Він мій орендар. Це Девід.
Прізвище є, Девіде?
Ні. Просто Девід. Як Стінґ.
Вінтерс. Його прізвище Вінтерс.
-Вінтер, узагалі-то. Без «с». -Де ви були вчора, містере Вінтерс?
У Коннектикуті, працював. А що?
Лікарку Фокс сфотографували о другій ночі, поки вона спала,
і надіслали їй фото.
-Хтось сюди заліз? -Звідки ми знаємо, що це було вчора?
Хтось підтвердить, що ви були в Коннектикуті?
-Так, жінка, з якою я був. -Мені потрібен її номер.
Можете їй подзвонити. Її звати Елізабет.
Лікарка Фокс каже, що бачила напад на жінку в будинку містера Рассела.
Вам про це щось відомо?
-Ні. -Ви зустрічалися з місіс Рассел?
Ні.
Її сережка лежала біля твого ліжка, на тумбочці.
Та маленька троянда — сережка Джейн Рассел.
Що ви робили в кімнаті орендаря?
Їй невідомо про особисте життя.
Хто б подумав?
Ця сережка належить жінці, яку я знаю.
І хто ця жінка?
Її звати Кетрін. Вона провела тут ніч минулого тижня.
Ти взяв мій канцелярський ніж.
-Ти його позичила. -Перевірила. Вчора він був у Дарієні.
Він сидів у в'язниці за напад.
Йому не можна бути в Нью-Йорку.
Він був у її будинку. Напевно, бачив її.
Її сережка — біля його ліжка,
і він позичив мій ніж, а ще сидів у в'язниці.
Ну а його звільнили з роботи.
Його помічниця померла.
Він погрожував мені у моєму будинку.
Він б'є свою дитину.
Я дитячий психолог.
Я знаю, як відрізнити дитину, якій загрожує небезпека і яку ображають,
і я бачила, як Алістер вдарив Ітана у мене вдома вчора.
Стривайте…
Так, учора.
Я…
Бачу, як ви дивитеся на мене.
Я не навіжена.
Мені не ввижається. Вам здається, що я неадекватна?
У мене є доказ.
Той малюнок, який намалювала й підписала Джейн,
а ще моя фотографія, яку хтось зробив, поки я спала.
Байдуже, що ви думаєте про мене,
чи погоджуєтеся зі мною, чи вважаєте, що мені можна вірити.
У тому будинку хлопець у небезпеці.
Просто допоможіть йому.
Ви ж батько, так?
Я думаю, що ви б хотіли допомогти дитині.
Якби мій чоловік був тут…
він би допоміг.
Він повірив би мені.
Лікарко Фокс, ваша сім'я загинула.
Я не знаю, як ви зможете жити далі,
якщо дозволите, щоб щось сталося з дитиною.
Мені шкода, але ваша сім'я загинула.
Ти любиш гори, Ліві?
Вони схожі на ліжко велетня.
Наче велетень спить під білою ковдрою.
Завтра будеш там кататися на лижах.
-Ота схожа на коня. -Як би ти назвала коня, якби в нас був?
Я б назвала Лисичкою.
Лисичка — це лисиця.
Це дівчинка-лисиця, люба.
-Як би ти назвала коня, мамо? -«Коня поганяй».
Це стара телевізійна програма.
Я так не можу.
Як так?
Як не можеш?
Ось так.
Ця щаслива родинна відпустка.
У нас уже була жахлива розмова,
і ми погодилися не псувати Різдво.
Але я більше не можу.
Граємо в цю гру як ідіоти. Це неповага до нашої доньки.
Тобі байдуже, що вона засмутиться?
Вона має сумувати. Це сумно.
Не звинувачуй мене, якщо в неї буде травма.
Я вже звинувачую тебе. Це ти винна.
Винний той, хто злягається з іншим.
НЕВІДОМИЙ НОМЕР
Відповіси?
Упевнений, це він.
Я відповім.
-Припини. -Припиніть.
Анно!
Мені шкода, але ваша сім'я загинула.
Милий.
Ліві?
Олівіє?
Ходи сюди, люба.
Я тримаю тебе. Йди до мене.
Олівіє.
Прокидайся. Ну ж бо!
911 — ВИКЛИК НЕМОЖЛИВИЙ
Я розмовляв із вашим лікарем Ленді,
і ви пережили жахливі події.
Гадаю, ви справді вірите, що зустрічалися з цією жінкою,
як вірите, що розмовляєте зі своєю сім'єю.
Ваш лікар сказав, що ліки можуть викликати галюцинації.
Можливо, вас це влаштовує.
Мене б це влаштовувало.
-Джейн Рассел… -Її особа підтвердилася.
Ця жінка зі 101-го будинку…
саме та, ким себе називає.
Вона Джейн Рассел.
-Щодо того, що ви бачили тієї ночі… -Я…
Мені так шкода.
Звісно, ваша дружина — саме та, ким себе називає.
Звісно, вона…
Звісно, це ви.
Мені справді шкода, що я вплутала вас у все це. Я…
Мені шкода, що я вплутала в це Ітана.
Я не знаю…
що ви маєте думати.
Усі ви.
Я зрозумію…
якщо ви захочете…
ПОНЕДІЛОК
…рекомендувати нагляд.
Я слухаю.
Я зловживала…
Зловживала ліками.
Пиячила.
Занурювалася у справді…
жахливий стан і не розказувала про це вам.
Це важко визнавати.
Зізнатися — таке полегшення.
Як і чути це.
Не думаю, що мені підходить «Елеван».
-Ні. -Якщо з'являються галюцинації — ні.
Якщо це спричиняє… Ні.
А ще маніакальні нахили.
Мені просто треба було опинитися в епіцентрі якихось подій.
Треба було отримати копняка.
Вам дуже пощастило з тим детективом.
Ви розумієте, що все могло піти не так?
Я просто хочу все виправити.
Щодо Девіда, я й гадки не мав.
-Це було казна-що. -Він тут?
Ні, він… повернеться після обіду…
забрати останні речі.
І ви залишитеся одна.
Заміна замків не буде параноєю?
Хтось ще має бути тут,
і ми повернемося до трьох сеансів на тиждень.
Гаразд.
Я Анна Фокс.
Сьогодні…
Понеділок, шосте листопада…
і я записую це відео…
Записую…
Я Анна Фокс
з будинку 104 по вулиці Західній 121-й, Мангеттен, Нью-Йорк,
і це відео —
моя остання воля і заповіт.
Ренді Туро, адвокат,
записав заповіт,
який ми склали з Едом…
після… народження Олівії.
І я не буду вносити значні зміни…
Значні…
Дідько, невже?
Я роблю це для того, щоб ніхто…
не сумнівався…
у моїй розсудливості.
У моєму психічному стані.
Я особливо хочу наголосити…
що Девід Вінтерс ніяким чином не пов'язаний з моєю смертю.
Узагалі, я чекаю, поки він прийде…
Поки він прийде по свої речі,
щоб я могла…
закінчити.
Закінчити з цим.
Я просто хочу, щоб мені пробачили.
Я справді хочу, щоб мене пробачили.
Я хочу повернутися назад.
Я хочу все виправити.
Хочу зробити все інакше.
І не можу.
Я не можу.
Не можу!
Панчу.
Панчу!
Гаразд.
Агов?
Гей?
Пробач! Я намагався подзвонити.
Лише заберу парасольку та рукавички.
Ти можеш піднятися на хвилинку?
Я мокрий. Був довгий день, і він не скоро закінчиться.
Прошу. Лише на хвилинку.
-Дякую. -За що?
Я хочу показати тобі фотографію.
Обличчя на бокалі з вином.
Так, я бачу.
Це її вбивство я бачила. Вона сказала, що її звати Джейн Рассел!
Її звати Кеті.
Що?
Ітан, син,
вона біологічна мати.
Ти провів із нею ніч.
У середу. Одну ніч.
Вона була жахлива. Як думаєш, чому я втік?
Я спав на дивані в «Асторії» в четвер,
аби не побачитися з нею ще раз.
Вона втекла від нього на восьмому місяці вагітності.
Алістер два роки її розшукував.
Знайшов у наркопритоні в Орегоні. Забрав хлопця. Її арештували.
-Бачиш, як я змінила тему? -Ще б пак.
Ти не знаєш, з ким зв'язалася.
-Це вони тобі розповіли? -Вона.
Вона не замовкала. Вони роками переховувалися від неї.
Вона дізналася, що вони живуть у Бостоні. Він від неї відкупався.
Чому вона назвалася Джейн Рассел?
Ви Джейн Рассел.
Чому ви так говорите?
Ваш син заходив. Ітан.
Я бачила, як її вбили.
-Як скажеш, Анно. -Так.
Я показала тобі фотографію.
І вона на вигляд дуже навіть жива.
Вона реальна.
Ходімо зі мною в поліцію.
Ні.
Девіде, не можна просто втекти від цього.
-Дивись, як я це зроблю. -Дідько. Прошу, Девіде.
Чорт.
Девіде?
Господи.
Знаєш, що чудово?
Усі думають, що я зараз у Нью-Гемпширі.
Це називається школою виживання, та насправді це в'язниця.
Я мав поїхати минулого місяця, але там сталася пожежа чи щось таке.
У нас не було можливості попрощатися.
Девіде?
Фішка в тому, щоб утекти раніше, ніж ти потрапиш туди.
Що ти зробив? Девіде!
Він мертвий. Ти вбила його.
Ні. Що?
Це твій ніж, твій будинок. Вас тут лише двоє.
-Що ти зробив? -Він заслуговував на це.
Він переспав із моєю мамою й розізлив її, а тоді вигнав її.
Вона могла б просто поїхати, якби він її не чіпав.
І, можливо, нічого б не сталося.
Не кричи, Анно.
Так буде гірше для всіх.
Глибоко вдихни.
Мені завжди радять це робити.
Навички самоконтролю.
Добре, можемо подихати разом.
Чому ти така нажахана?
Ти все одно збиралася себе вбити, так?
Ні.
А мені сподобалося відео.
Як ти заліз до мого будинку?
Адже ти так пильнуєш за своїми ключами.
Ще й не п'єш! Точно.
Я тут уже тиждень.
Ти вбив свою матір.
Тебе це непокоїть, так?
Ти їй симпатизуєш?
Ти й Кеті — у вас було одне завдання.
Одне кляте завдання.
Дбати про сім'ю, так?
У вас обох.
І що ти зробила?
Рієлторка, яка продала батьку будинок,
розказала про тебе й те, що сталося,
і я не міг перестати думати, що ти ідеальна наступна жертва.
Я чітко знав, якою ти будеш.
Це талант чи навик — знати таке?
На твою професійну думку.
Бачиш? Я тобі більше не подобаюся.
Саме це сталося в Бостоні між тобою та Пем?
Ти дістав її?
-Пем подобалося все, що я робив. -Щось ти в цьому не впевнений.
Просто з неї треба було почати.
Я досі роздумую.
-Що це означає? -У мене ще немає схеми.
-Схеми чого? -Цього!
Такий великий вибір, еге?
Ким я хочу бути, коли виросту?
Я люблю бути поруч, коли це відбувається, відчувати все.
Пем померла хвилин через п'ять після того, як упала.
Якби ти не знайшла фото Кеті,
я б прийшов у самому кінці, щоб попрощатися.
Ти могла б удати, що мене немає.
Хочу дивитися, як ти помреш.
Гаразд.
А пішло все в дупу.
Хочеш подивитися?
Бо світ із тобою,
світ, у якому існуєш ти, —
це паскудний світ.
Із мене досить.
Я більше не хочу дихати цим повітрям.
Анно!
Перестань битися зі мною!
Ти ж навіть не хочеш більше жити!
Ти вже давно не хочеш жити!
Ось так.
Ні!
Привіт.
Я збирався залишити повідомлення.
Ви вже тут були?
Так. Мені сказали не будити вас, тож…
Вам боляче?
Має бути, так?
Не ковтайте ці гидотні анальгетики довго, бо вони затягують.
Девід помер.
Так.
Мені шкода.
Але ми затримали Расселів.
Він нічого не каже, але Джейн не змовкає, тож…
Тіло Кетрін Меллі в нас.
Ми знайшли його у Форт-Лі,
тобто ви мали рацію щодо того, що бачили,
а ми налажали, тому перед вами будуть вибачатися багато людей,
і я прийшов, бо хотів це зробити першим.
Пробачте.
Дякую.
Я бачив ваше відео.
Послухайте, детектив Нореллі
поки що забрала Панча до себе.
Щойно будете готові вийти звідси, вона з радістю його поверне…
То всі бачили відео?
Поки що…
ні.
Ні.
Узагалі-то, ми поки не можемо знайти телефон.
Гадаю, що якимось чином телефон виявився у вас,
а коли я повернуся до вас за годину й запитаю про нього,
ви віддасте його.
Позбудьтеся всього, що не хочете показувати.
Справді?
Я й так налажав у цій справі, і дрібничка мені сильно не зашкодить.
Тільки скажіть чесно.
Мені не треба хвилюватися за вас, так?
Гаразд.
ДЕВ'ЯТЬ МІСЯЦІВ ПО ТОМУ
НЕРУХОМІСТЬ — АУКЦІОН
Мені час іти.
Я сумую за вами.
Ти готовий?
Добре.
Гаразд, ми швидко. Ну ж бо.
Молодець.
ПЕРЕВЕЗЕННЯ
ЗА РОМАНОМ А. ДЖ. ФІННА
Переклад субтитрів: Юрій Лаховський