Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ DOKUMENTUMFILMJE
VÉR
FÜRDŐSZOBA
VÉR
RENDŐRSÉG
ELSŐ FELVONÁS HAJTÓVADÁSZAT
1995. július 8. éjjelén
nagyon rosszul aludtam.
Reggel fél hat körül szorongással ébredtem.
Nehéz megfogalmazni, de óriási szorongás tört rám.
Ránéztem az órámra,
és fél kilencig vártam,
aztán felhívtam Hélène-t.
Rendkívül különös dolog történt.
Egy férfi vette fel a telefont.
Azt hittem, rossz számot hívtam.
Letettem.
Újra felhívtam, és újra egy férfi vette fel.
Azt kérdeztem: „Mi folyik itt?” Azt mondta, tűzoltó.
Emlékszem,
azt mondtam neki: „Adja át a telefont a lányomnak!
Mi folyik itt?”
Erre a férfi azt mondta,
szinte hallom is a hangját:
„Asszonyom, azt nem tehetem.”
„Meghalt?” „Igen. Meghalt.”
PÁRIZS
PÁRIZS - KELET - BOBIGNY
Párizs felé minden pihenőhelyen megálltunk,
hogy telefonáljunk.
Sose vették fel.
Rengeteg kilométert levezettünk
minden információ nélkül.
Csak az volt bennem, amit a férfi mondott: „Igen. Meghalt.” És ennyi.
Követtük a rendőrautót
a Quai des Orfèvres 36. alatti híres rendőrkapitányságra.
Természetesen megkérdeztem ott, hogy mi történt.
AZ ELSŐ EMELET AZ ÁLDOZAT LAKÁSÁNAK BEJÁRATI AJTAJÁNÁL
Éreztem a gyomromban a szúrást.
Pontosan itt.
KÉS
VÉR, ASZTAL, KÉS
BEJÁRAT, HÁLÓSZOBA
PÁRNA, EGYES SZÁMÚ BIZONYÍTÉK, ÁGY
27 ÉVES PSZICHOLÓGUSHALLGATÓ
1995. JÚLIUS 8.
ŐSZINTÉN MONDOM,
ÉN SE ALUDTAM JÚLIUS 7-8. ÉJSZAKÁJÁN.
PÁRIZSI BŰNÜGYI RENDŐRKAPITÁNYSÁG
ÁLLAMI RENDŐRSÉG A RENDŐRMUNKA IGAZI FÉRFIMUNKA
Apám és nagyapám is rendőrök voltak.
De beismerem,
én mindig is az akció közelében akartam lenni.
SZOKNYÁS RENDŐR FOGTA EL A FOJTOGATÓT
Sose öltöztem férfiként.
„A ZSARUNŐ”
Én voltam a Bűnügyi Csoport első női vezetője.
Ez egy elit egység, Franciaország legjobb bűnügyi nyomozócsoportja.
A HÖLGY A RENDŐRKAPITÁNYSÁGON
1996. február elején kerültem a Bűnügyi Csoport élére.
BŰNÜGYI CSOPORT
A csapat azonnal értesített a fiatal nőket érintő gyilkossági esetekről.
Egy rakás aktát raktak az asztalomra, és szóltak, hogy álljak neki.
Két eset rögtön felkeltette a figyelmemet:
Agnès Nijkamp esete…
1994. 12. 10.
HÁLÓ AGNÈS NIJKAMP HOLTTESTE
32 ÉVES BELSŐÉPÍTÉSZ
…és Hélène Frinking esete.
Hélène-t
hasonló módon ölték meg,
mint Nijkampot.
A testükön közel azonos sebeket találtunk.
Meg kellett találnunk a szemétládát, aki ezt művelte velük.
Bosszút akartunk állni.
Felesleges lenne szépíteni.
Mindenkit ez motivált, nem csak engem.
Személyes ügyet csináltunk belőle.
Más szavakkal,
vagy ő, vagy mi. Győznünk kellett. El kellett kapnunk.
ÁLDOZAT: HÉLÈNE FRINKING SZÜL.: 1967. 02. 12.
Hélène hat gyerek közül a negyedik volt.
Nagy hatást gyakorolt rám a nap.
A „Hélène” Hélioszra, azaz a napra utal.
1995-ben majdnem 27 éves volt.
Párizsba akart költözni, hogy pszichológiát tanuljon.
KÉT FEHÉR NYOM
A Frinking-esetnél
szerencsére találtunk DNS-t.
Ahogy a Nijkamp-esetnél is.
Spermát találtunk a holttestén.
BŰNÜGYI CSOPORT
Majd hozzám került egy tanúvallomás.
Elisabeth olyan áldozat volt,
aki megszökött a támadójától.
HENTESKÉS NYAK
1995. 06. 16.
Megkötözte, és bekötötte a száját.
Amikor a férfi felment lekapcsolni a villanyt
a kétszintes lakás második emeletére,
a nő el tudott menekülni, mert a hálószoba
a földszinten volt.
Sikerült kiszabadulnia és elmenekülnie.
Fontos tanúnak számított a nyomozás során.
23 ÉVES GYÓGYTORNÁSZ
DNS-mintát is találtunk,
mégpedig egy Winston cigarettacsikken.
A DNS-egyezés miatt össze tudtuk kapcsolni a három esetet.
FÉRFI DNS-E
A sorozatgyilkosság jelzésére a DNS „SGY” címkét kapott,
hiszen a három tetthely összefüggést mutatott.
De sajnos a britektől eltérően nekünk akkor még nem volt adatbázisunk.
Ha lett volna,
talán azonnal elkapjuk, és azonosítjuk.
De nem így történt.
ISMERETLEN FÉRFI DNS-E
Megtudtam, hogy van egy túlélő.
Egy Elisabeth nevű lány,
akinek még Hélène halála előtt
sikerült megszöknie ugyanattól a támadótól.
Egyezett a DNS. Elképesztő volt.
Sokat segített a vallomása.
Az elmondása alapján fantomképet tudtak készíteni a támadóról.
Észak-afrikainak írta le a férfit.
Élethűnek találta a fantomképet.
Ő pont ilyennek látta őt.
Rövidre nyírt haja volt, ezért ellenőriztük a katonákat,
börtönöket, idegenlégiót, tűzoltókat, rendőrséget. Sportos volt.
Értik a lényeget.
Izmos alkatú volt.
Figyelembe vettük, hogy a nőket este vagy éjjel támadta meg.
Az éjszakai munkásokat is ellenőriztük.
A taxisofőröket és így tovább.
Bármit, ami összeillett a megfigyeléseinkkel
és a fiatal nő vallomásával.
Elisabeth nagyon bátor volt.
Elment Párizsba az egységgel.
Különösen a 11. kerületbe,
hátha ráakadnak a férfira.
VÉRES LÁBNYOM
Már az elején megtudtam,
hogy lábnyomot hagyott hátra
az ágy melletti vérben.
Kiderült, hogy a második lábujja
hosszabb a nagylábujjánál.
KÖRÖZÖTT SZEMÉLY
Igazából ez elég gyakori,
sok embernek vannak ilyen lábujjai. Egyiptomi lábnak hívják.
Levetettük a gyanúsítottakkal a cipőjüket,
hogy megnézzük a lábukat.
Apró nyomokat kerestünk,
mert nem volt sok alapunk.
Mindenkiben őt láttam.
A buszsofőrben.
Gyakorlatilag mindenhol.
Az ottani ajtó felett van a lányom lakása.
Ez az.
A lányom itt volt, a fiatalember pedig ott.
Az őr láthatta őket onnan.
Meg kellett találnom.
Muszáj volt megtalálnom!
Elmentem az utcába, ahol Hélène lakott,
és az összes boltostól megkérdeztem,
hogy hallott-e az esetről.
Nem is tudtak róla!
A rendőrség nem kérdezte ki a környékbelieket.
Megdöbbentő volt.
Nagyon bevonódott az ügybe. Követte a fejleményeket.
Velünk akart nyomozni.
Nehéz lett volna nemet mondani neki.
Nem tehettük ezt meg vele.
Ez mind az üggyel kapcsolatos.
Civilként púp voltam a hátukon, de nem bánom.
A nyomozás részese akartam lenni.
Ez jó dolog, nem?
Megtettek valamit, de vajon a másikat meg a harmadikat is?
Nyilvánvalóan kezdtek belefáradni.
De nem adtam fel.
Az elejétől fogva a nyakukra jártam.
Azt kellett megértenie,
hogy nem csak malmozunk.
Az ügyaktákkal keltünk és feküdtünk.
Folyton nálunk voltak.
Óriási munka volt!
Mindazonáltal hiába kerestük a tettest.
Egy nő, egy anya összeroppan és szenved.
Aztán feláll, és harcol!
Ez az igazság.
TANÚVALLOMÁS ELISABETH O.
„HÍVJ FLÓNAK!”
Nem vitás, hogy Elisabethen keresztül megtudta,
hogy említettek egy Flo, Florian vagy hasonló nevű embert.
Teherautókon lehetett látni a nevet.
Egy szállítócég neve volt.
SZÁMOS TEHERAUTÓ HÁTULJÁN?
Számtalan teherautó sofőrjét figyeltem meg.
Megálltam a pihenőhelyeknél,
hogy megfigyeljem őket.
Később megtudtam, hogy a „Flo”
egy étterem neve is.
Arra gondoltam, hogy olyan tehette,
aki egy Flo étteremben dolgozott.
Népszerű étteremlánc volt Párizsban.
Volt egy a körúton is,
amerre aznap este ment haza a lányom.
Szóltam, hogy ellenőrizzék
az ottani alkalmazottakat.
Nyomást gyakoroltam rájuk.
Elmondta a bírónak,
hogy úgy látja,
követnünk kellene azt a nyomot,
hát kikérdeztünk
egy csomó alkalmazottat
a Flo étteremnél.
595 ÜGYAKTA
Semmi eredménye nem volt.
1997. AUGUSZTUS 31.
Tegnap este autóbalesetben elhunyt a walesi hercegné Párizsban.
A barátjával, Dodi Al-Fayeddel utazott, aki szintén elhunyt.
A Bűnügyi Csoport, amit egy nő, Martine Monteil vezet,
nyomozást folytat le. Monteil azonnal a helyszínre igyekezett.
Nagyon nehéz és stresszes volt.
Már eleve le volt terhelve a Bűnügyi Csoport.
Nem hiányzott még egy közúti baleset is!
De a walesi hercegnét nem lehet figyelmen kívül hagyni.
Lehetetlen. A legfelsőbb kormánykörök gyakoroltak ránk nyomást.
Minden követ meg kellett mozgatnunk, hát ezt tettük.
Szóltam az embereimnek, hogy ez a mi munkánk.
Ez van, és kész.
Azonnal ráállítottam egy csapatot.
De amint tudtunk, visszatértünk a gyilkossági ügyekhez.
Mert bár halállal végződött ez a baleset,
a körülmények nem vallottak bűncselekményre.
A másiknál meggyilkolt lányok voltak,
ráadásul egy szabadon lévő férfi is.
Akit még nem találtunk meg.
FOLYOSÓ BEJÁRATI AJTÓ
Egy hívás érkezett be hozzánk 1997. szeptember 23-án.
Egy fiatalember megtalálta
a menyasszonya holttestét annak 19. kerületi lakásában.
Azonnal odamentünk.
VÉRNYOMOK ÉTKEZŐ
FÜGGÖNY, VÉR HÁLÓSZOBA
IRATSZEKRÉNY TELEFON
Szó szerint ledermedtem, amikor beléptem oda.
Azt gondoltam: „Ez nem igaz! Megint lecsapott!”
19 ÉVES TANULÓ
Magali Sirotti szülei az épület előtt álltak.
Borzalmas volt.
Amikor felébred az ember az éjszaka közepén,
és látja maga előtt a lánya arcát a koporsóban,
csak arra tud gondolni, hogy mennyit szenvedhetett.
Mi mást mondhatnék?
Rengeteget szenvedhetett!
Magali halála szörnyű csapás volt.
Rögtön tudtam, hogy ugyanaz a férfi tette. Egyértelmű volt számomra.
Teljesen nyilvánvaló volt.
A lányomnak már késő volt. De elejét akartam venni a többi esetnek.
Azt mondták a barátaim:
„Nézd, nem vagy se rendőr,
se ügyvéd. Nem vagy ez meg az.
Anya vagy, hát találkozz az anyjával!”
Elmentem az édesanyjához.
Rendkívüli volt a találkozó.
Az áldozat, Magali
jegyben járt, házasodni készült.
Magali Sirotti halálának helyszíne
iszonyúan lesújtott minket.
Azért halt meg, mert nem kaptuk el a tettest.
Istenem, mi az, ami elkerülte a figyelmünket?
Pedig annyit dolgoztunk ezen az ügyön!
Mi vezethet minket nyomra? Mi lehet az?
Miért halt meg ez a lány?
A fickó még szabadon jár.
Sietnünk kell, és résen kell lennünk.
Ha nem kapjuk el gyorsan, hamarosan talán újra lecsap.
Ennyi.
Újságíró vagyok. Rendőrökkel,
a rendőrséggel, bűnözőkkel, banditákkal foglalkozom.
Akkoriban olyan női újságíró, aki bűnesetekről írt,
nem létezett.
Én voltam az első.
A bűnügyi rendőrök egy olyan kislánynak láttak,
aki kotnyeles, és körülöttük szaglászik.
Sajátos stílusom volt.
Miniszoknya, motorosdzseki, magas sarkú.
A rendőrök nem tudtak hova tenni.
Az elején naivnak tettettem magam.
Hamar rájöttek, hogy igazából nem vagyok az.
1997 szeptemberének végén
találkoztam egy rendőrrel a Bűnügyi Csoporttól.
Ő mondta el:
„Szeptember 23-án kaptunk egy ügyet.
Egy Magali Sirotti nevű fiatal nő ügyét.
A tettes megkötözte, és megerőszakolta.
Szörnyű bűntett volt.
És ez a bűncselekmény összefügghet más erőszakolós-gyilkossági ügyekkel.”
Mire én: „Tényleg?
Biztos, hogy ugyanaz volt?”
Azt mondta: „Magali esetében nem biztos.
Ugyanaz a módszer, de még várunk a DNS-re.
De két másik meggyilkolt áldozat és egy túlélő esetében megvan a DNS.
Biztos, hogy ugyanaz a tettes.”
ISMERETLEN FÉRFI DNS-E
(SGY) B VÉRCSOPORT
A FÉRFI ÉS AZ ÁLDOZAT DNS-KEVERÉKE
ISMERETLEN FÉRFI DNS-E
„Erről cikket kell írni!”
Azt mondtam: „Meg akarom írni.”
Mire a rendőr: „Még ne!
Veszélyeztetnéd vele a nyomozást.
Ez a fickó nagyon veszélyes.
Remélem, sose kell látnod ilyen tetthelyet.
Kérlek, még szabadon van,
könyörgök, még ne írd meg!”
Tiszteletben tartottam ezt.
Igaz, újságíró vagyok, de mindenekelőtt állampolgár.
Nem akartam, hogy egy nemierőszak-tevő gyilkos
szabadon kószáljon, és megússza a letartóztatást,
mert írtam róla.
Megismétlődött. Újra lecsapott.
Gyorsan kellett cselekednünk. Versenyt futottunk az idővel.
BŰNÜGYI LABOR
Akkoriban a helyszínelő osztály
elmaradott volt.
De nagyon.
A helyszínelők, akik mintát vettek a tetthelyen,
részegek és pancserek voltak,
akiket csak úgy kiküldtek a terepre.
Csúcsminőségűnek kellett volna lennie, de nem az volt.
MOLEKULÁRIS GENETIKAI LABOR
A hiányosságokat orvosolandó a Bűnügyi Csoport dr. Pascalhoz fordult,
a DNS-kutatás párizsi úttörőjéhez.
KÓRHÁZI ORVOS
Monteil és a Bűnügyi Csoport teljesen megbízott dr. Pascalban.
Esetről esetre kielemezte
a tetthelyeken gyűjtött mintákat.
Spermanyomokat, vért, hajat.
Összevetette őket az ismeretlen DNS-sel,
amit dr. Pascal „SGY”-nek nevezett el…
DNS (SGY)
…mert hazánkban ez volt az első sorozatgyilkos-DNS.
A Bűnügyi Csoporttal együtt küzdött
egy DNS-adatbázis létrehozásáért.
Sok francia ellenezte.
Megrémítette őket az ötlet.
A DNS-adatbázis
veszélyes precedens.
Ahhoz vezethet, hogy DNS-adatbázist létesítenek a lakosságról.
- Kényes ügy. - Az ember DNS-e a története…
Teljesen egyetértek.
Ellenzem az adatbázist!
RUE DE LA FORGE ROYALE 12. PÁRIZS, 11. KERÜLET
RENDŐRSÉGI JELENTÉS
1997. november 16-án
egy újabb áldozatot találtak a 11. kerületben.
25 ÉVES TITKÁRNŐ
Nagyon szép nő volt.
A többiek is. Mind szépek voltak.
Ez komolyan…
Istenem!
Idő előtt haltak meg.
Szörnyű.
Estelle Magd volt a neve.
A szüleinek kulcsuk volt a lakáshoz.
Nem érték el, ezért átmentek,
és megtalálták a lányuk
meztelen, véres holttestét.
Rajta is ugyanolyan nyaki sérülések és szúrásnyomok voltak.
Itt is szétszaggatott ruhát találtunk.
FÉLEMELET
Lényegében ott hagyta a névjegyét. Én így láttam.
ZSÁK SZÜRKE PÓLÓVAL
Találtunk egy melegítőt.
Nagy méretű volt, és vérfoltos.
Biztosra vettük, hogy lesz rajta DNS.
A melegítőt vér és izzadság borította.
Összevetettük a többi ügyben talált DNS-sel.
Nem mondhattam semmit.
Tökéletesen megértettem,
hogy a rendőrség munkájához tartozik
a titoktartás. Tiszteletben tartottam ezt.
Teljes mértékben.
De amikor két lányt ugyanúgy öltek meg,
mint a lányomat,
akkor azt mondtam:
„Jöhet a sajtó.”
Megerősíthetem, hogy '95 júliusának végére
a hatóság már tudta, hogy sorozatgyilkossal van dolga.
Egy nagyon veszélyes emberrel,
aki, mint bármely sorozatgyilkos,
újra ölhet.
Sorozatgyilkos él Párizsban.
- …a sorozatgyilkos. - …a sorozatgyilkos…
A kelet-párizsi sorozatgyilkos…
A rendőrségi fantomkép egy hasonló támadás túlélőjének vallomásán alapszik.
Az anya, Anne Gautier és családja a bíróval találkozik.
Tudni szeretnék, hogy a rendőrség végre letartóztatja-e
a sorozatgyilkost, aki megölte Hélène-t.
Hogy elfogják-e? Remélem.
Bizakodunk.
Nem teljes a gyász,
míg nem szolgáltatnak igazságot.
Anne Gautier igen dühös volt. Azt mondta:
„A két újabb esetnek,
Magali Sirotti és Estelle Magd halálának sosem szabadott volna megtörténnie.
Ez botrányos, és felszólalok végre,
hogy figyelmeztessem Párizs nőit: vigyázzanak magukra,
és ne essenek áldozatul a ragadozónak!”
Egy sorozatgyilkos nem tud leállni.
Addig nem is fog, amíg le nem tartóztatják.
FÉLELEM A VÁROSBAN
Az emberek félnek.
A rendőrségi fantomkép miatt veszik az újságokat.
Segíteni szeretnének abban, hogy elkapják a tettest.
Párizson eluralkodott a hisztéria.
A kelet-párizsi sorozatgyilkos felfedése
és Anne Gautier médiaszereplései ahhoz vezettek,
hogy rettegni kezdtek a párizsi nők.
Nagyon aggódom.
Amint az épületbe lépek,
rögtön be is zárom a bejárati ajtót.
Párizs elektronikus hirdetőtáblái
figyelmeztették a nőket: „Ne menjenek haza egyedül!
Valaki kísérje el önöket! A taxis, egy barátjuk…”
Egy nyomozó azt mondta nekem: „Patricia, légy óvatos!
Ha az ajtód 15 másodperc alatt csukódik be,
beosonhat egy férfi.”
FÉLELEM A BASTILLE-BAN
Bevallom,
nem örültem neki, hogy kiderült.
Hisztériát okozott.
De ez van.
Franciaországban nincs sok sorozatgyilkos.
Ez nem az Egyesült Államok.
A sajtó felkapta, az embereket érdekelte. Elindult a lavina.
A rendőrség fantomképet készített egy 30 éves, sötét hajú férfiról.
Számos részlet köti össze a régebbi eseteket a mostaniakkal.
De a rendőrség óvatos. A nemi erőszak és a gyilkosság ritka volt Párizsban,
legalábbis eddig.
A sorozatgyilkosság fogalma
akkoriban tabunak számított az egységben.
Dr. Pascal „SGY”-nek nevezte el a DNS-t,
de a rendőrök nem használták.
A jelek egyértelműen sorozatgyilkosra utaltak.
De a franciák okosnak hiszik magukat,
és erősködtek, hogy nem lehet sorozatgyilkos.
Olyan itt nincs.
Túlzottan is emlékeztetett
az amerikai sorozatgyilkosokra, pedig ők nagyon mások,
sokkal többet öltek.
Itt nem igazán értették
sem pszichológiai, sem nyomozati szempontból,
hogy mi is egy sorozatgyilkos.
Nem volt DNS-adatbázisunk,
és nem értettük a sorozatgyilkosok pszichológiáját.
Ráadásul nem volt még rá példa itt, Franciaországban.
Az akták különböző városokban és bíróságokon voltak szétszórva.
Volt, ami nem működött, volt, ami kész káosz volt.
OKTÓBER, NOVEMBER, DECEMBER
1998 januárjában
a Bűnügyi Csoport közzétett egy fotót
egy XXL-es szürke melegítőről.
Mindenhol a melegítőt lehetett látni.
„Hívjon minket, ha tud valamit a melegítőről!”
Ha annyi maradt, hogy egy melegítőt mutogatsz,
ami bárkié lehet,
az arra vall, hogy küszködsz.
Nagy volt rajtam a nyomás,
ami érthető, hisz én vezettem a Bűnügyi Csoportot.
Újra és újra elmondtam,
hogy létre kellene hoznunk egy DNS-adatbázist.
FÉRFI DNS-E (SGY)
THIEL BÍRÓ IRODÁJA ELSŐ VIZSGÁLÓBÍRÓ
Sokszor találkoztunk Thiel bíróval.
Azt mondta:
„El kell mennünk az összes laborba.
Fogjunk mindent, amit lehet, és vessük össze az adatokat!
Kényszerítsük őket, hogy mindennel vessék össze a sorozatgyilkos DNS-ét!”
A központi hatóságok megdöbbentek.
Azt mondták: „Tilos egyezéseket keresnünk.
Nincs is adatbázisunk.” Szörnyű volt. Nagyon dühös lettem,
mert azért ez…
Azt mondtam nekik: „Inkább száradjon pár gyilkosság a lelketeken?
Ugyanis ha gyorsak és hatékonyak lennénk,
találhatnánk egyezéseket,
és talán megtudnánk a tettes nevét.”
És igen, megkerültük a törvényt. Habozás nélkül.
A cél szentesíti az eszközt. Nem ártottunk vele az állampolgároknak.
Nem tettünk vele rosszat.
Egy sorozatgyilkost akartunk elkapni, aki fiatal nőket gyilkolt.
És túl sok ilyen ügy volt már.
Mindent meg kellett tennünk, hogy megállítsuk.
Felnyitunk egy aktát,
megnézzük a genetikai kódot, és összevetjük az ismeretlen DNS-sel.
DR. PASCAL HANGJA
Ha nem egyeznek a számok, visszatesszük,
és megismételjük egy másikkal.
Lehet keresztellenőrzést végezni?
Nem, sajnos adatbázis híján
minden akta külön van tárolva, és egyesével kell őket ellenőrizni,
hogy megtaláljuk a genetikai kódot.
1998. JANUÁR 1998. FEBRUÁR
1998. MÁRCIUS
1998. március 24-én
felhívott dr. Pascal.
Majd kiugrott a helyéről a szívem.
Találkoztunk már a kapitányságon,
de most tudtam, hogy történt valami.
Közölte: „Van egy jó és egy rossz hírem.”
Mire én: „Mi a jó hír?”
Azt felelte: „Azonosítottuk.”
AZ ISMERETLEN DNS AZONOSÍTÁSA
GUY GEORGES DNS-E
CIGARETTACSIKKRŐL
HÜVELYI KENET
FÉRFI DNS-E: GUY GEORGES
Ez óriási megkönnyebbülést jelentett.
Elmondhatatlanul megkönnyebbültem.
GUY GEORGES DNS-E
DR. O. PASCAL NANTES-I KÓRHÁZ
Aztán így folytatta:
„A rossz hír az,
hogy a gyilkost egyszer már elkapták 1995-ben.”
Ez a hír
tényleg sokkoló volt.
Akkoriban a kikérdezését
főleg egy olyan csapat végezte,
ami parkolókban megölt lányok eseteivel foglalkozott.
Ha egy kicsit mélyebbre ás az ember,
talál egyezéseket,
de ezek az esetek parkolóban történtek, nem pedig lakásokban.
De voltak egyezések: a sebek és a széttépett ruhák.
27 ÉVES MARKETINGASSZISZTENS
Nem volt spermanyom, de talán óvszert használt.
22 ÉVES SAJTÓTITKÁR
Meggyőződésünk volt, hogy ő követte el őket.
A nyomozók biztosak voltak benne.
És volt egy sokkal régebbi, 1991-es eset.
Pascale Escarfail esete.
RUHÁK, SEBEK, VÉR
PASCALE ESCARFAIL HOLTTESTE
19 ÉVES HALLGATÓ
Azt mondtam: „Azzal később foglalkozunk. Majd róla is kihallgatjuk.
De most az a fontos, hogy elkapjuk ezt a szörnyeteget.”
Szétküldtem az országban a fotóját.
Gyorsnak kellett lennünk. A ragadozó a városban kószált.
Pár óra leforgásán belül le akartam tartóztatni.
Erősítést kértem, és összeírtunk egy listát
azokról a helyekről, ahol gyanúnk szerint
Guy Georges tartózkodhatott.
Volt egy másik sürgős küldetésem is.
Szóltam az akcióban részt vevő egységek vezetőinek:
„Gyertek, felhívjuk az áldozatok családját.”
Felhívott Monteil kisasszony:
„Gautier asszony, megvan a tettes neve.
De ne szóljon róla senkinek,
se a gyerekeinek, se másnak!”
Megértettem.
Keresték őt.
Reménykedtem, hogy mást már nem öl meg.
A média nagyon felkapta az ügyet.
A sajtó felfigyelt
a lázas sürgés-forgásra.
A rendőrkapitányságon beindult a munka.
A sajtó felfigyelt erre.
Szólt a főnök: „A sajtó tud róla.”
Erre én: „Kérem, intézze el, hogy hallgassanak!
Nehogy kiszivárogjon!”
1998. MÁRCIUS 26. 7:01
Arc párosult a kelet-párizsi sorozatgyilkoshoz.
Hajtóvadászat indult ellene. Maradjanak velünk!
Azonosították a kelet-párizsi sorozatgyilkost.
A Bűnügyi Csoport tudta a nevét: Guy Georges.
De sokkoló dolog történt.
Egy bűnügyi újságíró
közzétette a gyilkos nevét, mielőtt elkapták volna.
Ilyet nem szabad tenni.
Képzeljék el, mi történik, ha Guy Georges meghallja ezt!
A tévében, a rádióban vagy bárhol.
Elmenekülhet, és akkor nehezebb lesz elkapni.
De folytattuk a hajtóvadászatot.
Tudni kell, hogy a rendőrkapitányság kész hadigépezet.
Nem könnyű elmenekülni előlünk.
Bíztam benne, hogy megtaláljuk.
És hogy elkapjuk.
UGYANAZON A NAPON 12:44
Két rendőr volt megfigyelésen
aznap reggel a Blanche metróállomásnál.
Már a helyükön voltak.
És felfigyeltek egy férfira, aki kijött a metróból.
Az egyikük szólt a másiknak:
„Nézd!
A fickó a képről.”
Elővették a fotót: „Egek, ez ő! Gyerünk!”
Megragadták, és letartóztatták.
A KÖZÉRT, AHOL SOR KERÜLT GUY GEORGES LETARTÓZTATÁSÁRA
A BIZTONSÁGI ŐR, AKI ENNEK TANÚJA VOLT,
AZT MUTATJA, HOGY HOL TARTÓZTATTÁK LE.
Reggel jött be.
A rendőrök követték, és megkérdezték a nevét.
Ráugrottak.
Idehozták, és térdre kényszerítették.
Aztán elvitték.
A DNS-tesztek alapján három gyilkosság, egy gyilkossági kísérlet bizonyítható rá.
De Guy Georges egyáltalán nem úgy néz ki, mint a fantomkép,
ami hónapokig terjedt a sajtóban.
Elég haláleset és szenvedés történt.
Úgyhogy ez jó hír.
Most elítélik.
És mi, családtagok
végre elkezdhetünk gyászolni.
Sok fájdalmat okozott ez a férfi.
Istenem!
Nagy levegőt kellett vennem.
Arra gondoltam: ez a szörny ölte meg őket.
Magam előtt láttam a lányok fotóit.
A sok-sok fotót.
Számomra egy szörny volt,
aki aznap felment a lépcsőn.
Egy igazi szörnyeteg.
Erre tudtam csak gondolni.
Ez Guy Georges új fotója,
akit tegnap tartóztattak le három kelet-párizsi nő meggyilkolásáért.
Ma két újabb gyilkosságot is bevallott.
A rendőrség két további gyilkossággal is gyanúsítja.
Elvégeztük a munkánkat. Elkaptuk, hogy ne gyilkolhasson többet.
A DNS-es ügyeket illetően fellélegezhettünk.
Elvégre volt bizonyítékunk.
Már csak azokhoz az esetekhez kellett
a beismerő vallomása, ahol nem volt DNS.
Elkaptuk!
Arra gondolkodtam, hogy lehet akármilyen tehetséges egy ügyvéd,
nem tudná elérni, hogy ejtsék a vádakat. Magabiztosan mentünk el a bíróságra.
MÁSODIK FELVONÁS ÍTÉLET
TUDOM, OLYAN NYÍLTAN BESZÉLEK ÖNNEL,
MINTHA BARÁTOK LENNÉNK.
2001. MÁRCIUS 19.
A szexuális bűnöző ártatlan, amíg bűnösnek nem bizonyul.
Nekem a személyiség számít.
Vagy védeni akarok valakit, vagy nem.
Azon múlik, hogy egy hullámhosszon vagyunk-e.
Nem racionális alapon döntök.
Mindannyiunkkal előfordul,
hogy amikor megismerkedünk valakivel,
rossz benyomást tesz ránk.
Arra gondolunk, hogy sose szeretnénk egyedül maradni vele.
De itt nem ez történt.
Guy Georges nem keltette manipulatív ember benyomását.
Az volt az érzésem, hogy ő egy nyitott könyv.
Hogy nincs hátsó szándéka, nem körmönfont.
És hogy nem erőszakos!
A TÁRGYALÁS ELSŐ NAPJA
- Leveheti a szvetterét. - Rendben.
- De nézzen rám! - Hogyan?
- Nézzen rám! - Rendben, de nehéz.
- Leülhetek? - Persze.
Guy Georges teljesen megbízott az ügyvédjében,
Alex Ursulet-ben.
Alex Ursulet,
a volt férjem,
megkért a tárgyalás előtt pár héttel, hogy segítsek neki az ügyben.
Egy nőt állítani az ügyre
egyértelműen taktika volt a védelem részéről,
amit Alex Ursulet talált ki,
de más férfi ügyvédek is élnek vele erőszakolós ügyekben.
Ez alapvető.
Úgy vezette be az ügyet, hogy a férfit igazságtalanul vádolták meg.
Minden helyszínen találtak bizonyítékokat.
Néhány bizonyíték tisztázta Guy Georges-ot.
Például sose találták meg az ujjlenyomatait.
Az egyik tetthelyen volt egy lenyomat
egy egyiptomi lábról, de neki nem egyiptomi lába van.
A hónapokig keringő rendőrségi fantomkép
egyáltalán nem hasonlított Guy Georges-ra.
RENDŐRSÉGI FANTOMKÉP 97/225
De az, hogy én mit gondolok, érdektelen.
Lényegtelennek tartom.
Az a lényeg, ami az aktában van.
Hogy én magam bűnösnek tartom-e, vagy sem,
az nem érdekes.
Guy Georges nem szörny, hanem ember.
Ez a probléma.
Guy Georges-ban
ugyanaz az emberi természet munkál, mint például bennem.
Vagy önben. Vagy mindannyiunkban.
Ez a rémisztő az egészben.
Egy szörnyeteggel könnyebb lenne.
De az a gond, hogy egy tőről fakadtunk.
Ezért olyan fájdalmas ez az ügy.
Ez a nagy rejtély.
És az igazi tragédia.
Ő nem egy szörnyeteg, hanem egy ember.
Harmincéves voltam.
A második nagy perem volt ez
ügyvédként.
De itt az áldozatokat képviseltem.
Nem szabad többet ártania.
Igazságot kell szolgáltatni, és kész.
Tudtuk, hogy ő a tettes, mert volt rá bizonyíték.
Nem légből kapott megérzés volt. Tudtuk, hogy ő volt.
Ahogy azt is, hogy az esküdtek befolyásolhatók.
Ott volt a lehetőség, hogy azt mondja:
„Én csak a DNS-es esetekben voltam a tettes.”
Aggódtam, hogy csak a DNS-es esetekért ítéli el az esküdtszék,
de a többi ügyben felmentik a vádak alól.
Az tűrhetetlen lett volna.
Mert nem lett volna igazságos.
Szóval feszült volt a helyzet.
Nagyon kemény volt.
Itt ültem az első sorban.
Végig látni akartam Guy Georges-ot.
Látni akartam a reakcióit, hogy mindent leírhassak.
Mindent, ami csak történik.
Neveket, attitűdöket…
Semmiről se akartam lemaradni.
Nagy háborúra lehetett számítani a két fél között.
Alex Ursulet megesküdött nekem a tárgyalás előtt,
hogy Guy Georges ártatlan.
Hogy bírói tévedés történt.
Azt mondta: „Patricia, bebizonyítom a tárgyaláson.
Istenre esküszöm, hogy Guy Georges ártatlan.”
Sose akartam elmenni a tárgyalásra.
Az nem nekem való volt.
Én azt akartam, hogy tartóztassák le, és álljon bíró elé.
De a tárgyalás nem nekem való volt.
MÁSODIK NAP
Egyre nő a tömeg a bíróság előtt.
A tárgyalóteremben fokozódik a feszültség.
Guy Georges, aki a vád szerint hét nőt erőszakolt és ölt meg,
felbőszítette az áldozatok családtagjait.
Egész héten ugyanazt hajtogatta a bíróságnak:
„Nem öltem.”
Látom, nincs határa Guy Georges perverziójának.
CATHY ÉDESANYJA
A hozzáállásával csak tetézi a bajt, még több kárt okoz.
Az áldozatoknak és hozzátartozóiknak,
akik hihetetlenül sebezhetőek, és fájdalom dúl bennük.
Képes volt letagadni!
Teljesen megdöbbentő volt.
Azon tűnődtünk,
hogy vajon rossz tanácsot kapott, vagy őrült.
Nem értettük az egészet.
Meglepődtünk, de higgadtak maradtunk.
Végtére is mindent bevallott előtte.
ÁLDOZAT: MAGALI SIROTTI
KÖNNYÍTENI SZERETNÉK A LELKIISMERETEMEN
ÁLDOZAT: CATHERINE ROCHER
ÉN VAGYOK AZ ERŐSZAKOS ELKÖVETŐ
A TELJES IGAZSÁG AZ ÜGGYEL KAPCSOLATBAN
Még a bizonyíték nélküli eseteket, Escarfail, Magali Sirotti megölését is…
Mindent bevallott.
GUY GEORGES VALLOMÁSA
FRANCIS BECHET RENDŐRKAPITÁNY
Francis Bechet rendőrkapitány,
becenevén Sidney,
elsőként bírta vallomásra Guy Georges-ot.
Sidney kiállt a tanúk padjára.
Korábban elmesélte nekem, hogy vette rá a a beismerő vallomásra.
A bíróságon nem mondta el, de úgy vette rá, hogy beszéljen,
hogy elérte, hogy Guy Georges a letartóztatása után ne érezze magát
első számú közellenségnek.
Sidney ezt úgy érte el, hogy megfelelő légkört teremtett
a kapitányságon az irodájában.
Jazzt rakott fel.
Whiskey-vel kínálta őt.
Majd közvetlen stílusban kezdett beszélgetni Guy Georges-zsal.
BRETON NÉV EGY SZŐKE LÁNY
MEGAKADT RAJTA A SZEMEM
Guy Georges részletes vallomást tett.
Mindent elmondott neki.
Mintha…
a bizalmasa lett volna.
Vett egy Opinel 12-es kést
és ragasztószalagot.
Sört ivott,
amikor elsétált arra egy feketébe öltözött fiatal nő.
Egy szőke, 19 éves, meseszép lány.
Guy Georges elmondta Sidney-nek,
hogy nagyon vonzódott a szép lányhoz.
Azonnal kiment, és követni kezdte őt.
Felment utána az emeletre,
kést fogott rá, és órákat töltött el vele.
Pascale hősnő volt.
Megrúgta őt.
A lány 162 centi magas volt.
Egy 19 éves lány volt, lekötözve, meztelenül.
És megrúgta őt.
És…
ez feldühítette Guy Georges-ot.
Amikor a rendőrség megtalálta a lányt,
nem volt bekötve a szája, de a szalag nyomot hagyott rajta.
Nyitva volt a szája.
Sidney, a rendőr
számtalanszor megkérdezte magától a hétéves hajtóvadásza során:
„Vajon mit mondott?
Mik voltak Pascale utolsó szavai a halála előtt?”
Guy Georges azt mondta:
„Elengedett a ragasztás.
A lány rám nézett, és megkérdezte: 'Mit művelsz? Meg fogsz ölni?'”
És ez…
Hihetetlenül sokkolta Sidney-t, amit hallott.
A gyilkos szájából hallotta az áldozat utolsó szavait.
Sidney megkérdezte, hogy mit tett ezután.
„Megmostam a kezem a mosogatóban.
Láttam ott pár sört, hát megittam egyet.
Egyet eltettem, és elmentem.”
HARMADIK NAP
Néha ártatlanok is vallanak az őrizetben.
Vannak, akik visszavonják a vallomásukat, nemde?
Amikor egyesével megvizsgáljuk az ügyeket, önök is látni fogják,
hogy egy bűnöst kreáltak.
Túlzásba estek, és megvádolták
majdnem az összes bűncselekménnyel, ami olyan időben történt,
amikor elvileg elkövethette őket, mert nem volt börtönben.
Végig állította, hogy a rendőrök erőszakosak voltak vele.
Amikor bevitték a rendőrkapitányságra,
fel kellett mennie a lépcsőn,
és állítása szerint ekkor megverték.
Később, amikor őrizetben volt…
Ne feledjük, akkoriban a kihallgatáson nem volt jelen ügyvéd,
és nem vették videóra.
Azt mondta, kényszerrel vették rá, hogy beismerjen dolgokat,
amiket nem is követett el.
Sose verték meg!
Volt egy apró fejsérülése, amit a letartóztatásakor szerzett.
És ennyi! A továbbiakban
csak pszichológiai „játék” folyt.
A nyomozók pszichológiai játékot folytattak vele,
hogy vallomásra bírják.
Ennyi.
Nem kell megverni valakit ahhoz, hogy valljon.
Gúnyt űz belőlünk.
A bíróságból, mindenkiből.
Látjuk, hogyan ül ott. Hihetetlen.
Az áldozatok hozzátartozói
arra vártak, hogy elítéljék Guy Georges-ot.
De hallaniuk kellett az egészet,
Guy Georges magyarázatát.
Választ akartak a még meglévő kérdéseikre
a lányuk vagy testvérük utolsó pillanatairól.
Nem is tudom, hogy jellemezzem.
Ez egy szörnyeteg.
ELSA ÉDESANYJA
Nulla reakció.
Semmi reakció, amikor a fotókra nézett.
Őrület!
Az összes helyszíni fotót megnéztem az albumban.
Elviselhetetlen része ez a tárgyalásoknak.
Guy Georges nem pörgette át az albumot.
Egyesével nézte meg a fotókat.
Figyelmesen, nyugodtan nézegette őket.
De nagy összpontosítással, higgadtan.
Mindegyiket megnézte, egyesével tanulmányozta őket.
Ez…
Ez hátborzongató volt.
Mi talán 20 másodpercig néztük őket.
Ő viszont elidőzött rajtuk.
Azt mondtam: „Guy Georges!
Maga 5 perc 40 másodpercig nézte a fotókat. Mértem.”
Csak nagyon konkrét kérdésekre válaszolt.
Különben csak annyit mondott: „Dehogy! Honnan veszi?”
Szóval világosan fogalmaztam:
„Ön 5 perc 40 másodpercig nézte a fotókat?”
Erre ő:
„Nem is tudom. Ez van.”
Még csak azt se mondta,
hogy meglepték a fotók, vagy hogy gondolkodott rajtuk.
Csak annyit, hogy nem ő volt, de nem tudja, miért nézte őket.
De nem hagytam annyiban.
Nem voltam megelégedve a válaszával, és nem hátráltam.
Aztán azt mondta:
„Fájdalmas.”
Megkérdeztem: „Hogyhogy nem ül ki ez az arcára?”
Persze nem válaszolt.
NEGYEDIK NAP
BÜNTETŐBÍRÓSÁG ÜGYVÉDBEJÁRAT
Szükség van olyan emberekre,
férfiakra vagy nőkre… Nem vagyok feminista.
Szóval kellenek olyanok, akik védik azt, amit mások védhetetlennek tartanak.
Semmi sem védhetetlen. Itt a bizonyíték rá.
Rémisztő.
Borzalmas ügy volt.
De ő is egy emberi lény.
ANÉLKÜL, HOGY ÉSZREVETTEM VOLNA,
KÉTSZER IS ANYÁNAK HÍVTAM ÖNT.
Nagyon megrázott a gyermekkora.
Házasságon kívül született,
egy fiatal nő és egy átutazóban lévő katona gyermeke volt.
…TEHÁT ÖN LEMOND A GYERMEKÉRŐL…
LEMONDÁSI NYILATKOZAT
A GYEREK ÖRÖKBE FOGADHATÓ
ÁLLAMI GONDOZOTT
Újra és újra elutasították.
Guy Georges elég hamar a gyámügyisekhez került.
A Morin családnál helyezték el.
És ez a család
annyira volt szerető és gondoskodó volt,
amennyire ez egy gyakorlatilag 20 gyerekes családtól várható.
Pontosabban szólva 7 biológiai
és 13 örökbe fogadott gyermekük volt.
Mi történt 16 éves kora után?
Georges…
Georges hátulról megtámadott egy lányt.
Megpróbálta megfojtani.
Jeanne Morin lépett a terembe a tanúk ajtaján át.
A tanúk padjához ment.
Azért jött,
hogy beszéljen Guy gyerekkoráról és arról, hogy végül miért tagadta ki őt,
miután Guy Georges két mostohanővérét is megtámadta.
Egyiküket Guy 14 éves korában,
a másikukat, Christiane-t pedig
egy vasrúddal fojtogatta
15-16 éves fiúként.
Morin asszony szemét ez felnyitotta.
Felhívta a szociális munkást és a gyámügyet.
Elküldte a fiút.
Nevelőotthonba került.
Sokszor megszökött, bűnöző lett.
És onnantól egy lejtő volt az élete.
Lenyűgöző volt,
hogy Guy Georges láthatóan elérzékenyült,
megindította ez az idős hölgy.
Egyszer azt mondta neki:
„Anya,
el szeretném mondani, hogy szeretlek.”
Morin asszony odafordult hozzá,
és azt felelte: „Én is szeretlek,
de a szívem most kővé dermedt.”
Erre…
Guy Georges magába roskadva ült le.
Morin asszony nem szerette többé.
Dehogy!
Egyáltalán nem indított meg nőként Guy Georges.
Megindított-e? Úgy érti, meghatott-e?
Nem.
Persze, tragikus élete volt. Ez nem is kérdés.
De szabad akaratából cselekedett.
Guy Georges tette őrült volt, de ő maga nem.
Szabadon dönthetett úgy is, hogy nem teszi.
Tudta, hogy rosszat tesz, gonoszságot művel.
Szóval nem indított meg. Ugyan már!
Az általam védett áldozatok fájdalma indított meg.
ÖTÖDIK NAP
Remélem, itt is lesz bátorsága beismerni,
mint a nyomozás során,
ami történt, mert ez az egyetlen mód arra,
hogy megértsük ezeket a borzalmas cselekedeteket,
és ő is csak így lesz képes újra a tükörbe nézni.
Az ötödik nap már sok volt.
Túl sok volt a fájdalom.
Azt akartam,
hogy Guy Georges ellentmondjon önmagának,
hogy biztosíthassam,
hogy Pascale Escarfail meggyilkolásáért is elítéljék,
bár erre nem volt bizonyíték.
Ezért a tárgyalás kezdetétől
kérdésekkel bombáztam,
és láttam, hogy összezavarodott.
Aztán észrevettem valamit.
Ebédidőben feltűnt valami különös.
Még aznap ki akartam kérdezni róla Guy Georges-ot.
Úgy este hat lehetett.
Eldöntöttem,
hogy kikérdezem.
Megkaptam a szót.
Felálltam.
Guy Georges!
Hallotta a ruhaszakértőt korábban,
ahogy elmagyarázta,
hogy a kést, amivel a ruhákat szétszaggatták,
egy balkezes fogta.
Ön azt mondta, hogy jobbkezes,
igaz?
Igennel válaszolt.
Guy Georges,
biztos, hogy ön jobbkezes?
Sose használta a bal kezét?
Azt mondta, nem.
Guy Georges, még egyszer megkérdem.
Tényleg mindent jobb kézzel végez?
Nem használja mindkét kezét? Ön nem kétkezes?
Nemmel válaszolt.
Guy Georges,
most meglepett.
Mert az a gond,
hogy tüzetesen megfigyeltem.
Amikor átadták önnek a fotókat,
a jobb kezével vette át őket.
De amikor átnézte őket,
a bal kezét használta, így.
A mikrofont is a bal kezével mozgatja.
Tehát…
Hirtelen rám nézett, és azt mondta:
„Ez azért van…
Ez logikus.
A fotók, a mikrofon…
De…”
Felemelte a kezét: „De…”
De mi, Guy Georges?
Jobb kézzel szokott lesújtani?
Mire ő: „Igen.”
A jobb kezét szokta használni a késszúrásokhoz?
Guy Georges igennel válaszolt.
Kezdett rájönni, hogy mit tett.
Teljesen megváltozott.
A mosolya fintorba torzult.
Dühös volt magára és Solange Doumicra.
Szikrákat szórt rá a szeme.
Leeresztette a kezét.
A tárgyalóterem elnémult.
Bevallotta, eljátszotta.
Láttuk őt.
Láttuk az igazi Guy Georges-ot, lehullt róla az álarc.
Abban a pillanatban érezni lehetett
az erőszakot. Feltárulkozott a gyilkos.
Köszönöm.
Abban a pillanatban
Guy Georges-hoz fordultam,
és megkérdeztem:
„Miről beszél? Hogy értette ezt?”
Azt vártuk, hogy azt feleli:
„Az utcai verekedéseken…”
Azt vártuk, hogy ugyanúgy viselkedik, mint az elmúlt öt napban.
De szó szerint felugrott a székéről. Így.
Ordított, rám mutatott,
az arca eltorzult a gyűlölettől.
Azt üvöltötte:
„Az a nő behúzott a csőbe! Ez neki csak egy játék!”
Doumic azt felelte:
„Nem. Ez nem játék.
Ahhoz túl sok az ügyben a fájdalom és a szenvedés.
De beismerő vallomásnak tekintem,
hogy 15 másodpercen át lényegében azt mondta: megöl engem.”
Kiborultam.
Sírva fakadtam.
Szerencsére sok hajam volt.
De ömlöttek a könnyeim. Tárgyalás berekesztve.
Láttuk őt a terem hátuljában,
őrök vették körül, de ők hátrébb léptek,
hogy négyszemközt beszélhessünk.
De…
Guy Georges nem volt olyan állapotban, hogy beszéljen.
Teljesen más arcát mutatta.
Más ember volt, mint korábban.
Teljesen kifordult korábbi önmagából.
Éreztem azt a sok erőszakot,
azt, hogy mindjárt rám ront.
Mert szerintem vak düh dúlt benne.
Az őrök is ugyanezt érezhették.
Mert akkor először
az egyikük közém és Guy Georges közé ült.
Úgy éreztem, azt a Guy Georges-ot láttam,
akit az áldozatok láttak.
Hirtelen belém nyilallt a tudat,
hogy mennyi veszteség övezi az ügyet.
Előttem volt az a sok tönkretett élet.
Guy Georges tönkretett élete is. Hisz tönkre volt téve az élete.
Ez tagadhatatlan.
Tele volt fájdalommal és veszteséggel ez az ügy.
HATODIK NAP
Hétfő reggel, a tárgyalás hatodik napján
mindenki biztos volt abban, hogy Guy Georges beszélni fog.
Erre vártunk, de semmi se történt. Nem jelent meg a vádlott.
Nem volt hajlandó elhagyni a börtönt.
Ezért a bíró utasítást adott, hogy hozzák el erővel a tárgyalásra.
Rossz hangulatban volt.
Borotválatlanul, borzasan és nagyon dühösen jelent meg.
A bíró megpróbálta folytatni a tárgyalást.
„Guy Georges, amikor befejeztük péntek este,
mondani akart valamit a családoknak.
Készen áll arra, hogy elmondja nekik?”
Erre ő: „Még nem.
Beszélek a családokkal, de nem így.
Leszarom az igazságszolgáltatást.”
HETEDIK NAP
Ő az. Nem meglepő.
ELSA ÉDESANYJA
Próbáljuk meggyőzni magunkat, hogy ő is ember, de nem az.
Nem tudtam, hogy Guy Georges beszélni fog-e,
de folyton arra gondoltam:
„Remélem, most nem az lesz, mint a múlt héten.”
Akkor csak abban reménykedtünk Alex Ursulet-vel,
hogy Guy Georges magyarázatot ad a tetteire,
hogy senki se mondja rá, hogy szörny.
Meg kellett értenünk, miért tette.
Legalább ennyi elvárható volt tőle.
Erkölcsi kérdés volt ez a tetteit illetően.
Elvártuk, hogy szedje össze a bátorságát,
és adjon magyarázatot a bíróságnak és a hozzátartozóknak.
Hogy kiálljon eléjük…
Ha ő egy emberi lény, akkor képes eléjük állni és azt mondani:
„Igen, én voltam.”
Kedd délutánra
Guy Georges megváltozott.
Leborotválta a fejét.
Elcserélte a zöld melegítőjét
egy hófehér pulóverre.
Akkor jött be Elisabeth, aki '95-ben elmenekült előle.
Hosszú vörös hajú, gyönyörű nő volt.
Egyenesen Guy Georges elé vezették, és ő ott várt.
Alex odahajolt Guy Georges-hoz, és azt mondta:
„Ha mondanivalója van, eljött az ideje.
Mondja el a saját családjának!
Mondja, maga támadta meg Elisabethet?”
Guy Georges azt felelte:
„Igen.” Lehajtott fejjel mondta.
Alig hallottuk. Suttogott.
Ursulet folytatta:
„Maga ölte meg Escarfail kisasszonyt?”
„Igen.”
„Maga ölte meg Cathy Rocher-t?”
„Igen.”
Mint egy litánia.
Ursulet felsorolta az áldozatok nevét.
„Maga ölte meg Sirotti kisasszonyt, Bénady kisasszonyt…”
„Igen, igen, igen.”
Mélyről jött a beismerés.
Síri csend honolt a tárgyalóteremben.
Még légyzümmögés se hallatszott.
Az egyetlen,
amit Guy Georges beszéde után hallani lehetett,
az az volt, hogy az egyik áldozat anyja köszönetet mond neki.
Azt mondtam: „Köszönöm.”
Ő pedig biccentett.
CATHY ÉDESANYJA
Még most is ennek a szótlan beszélgetésnek a hatása alatt állok.
Köszönetet mondtam a lányom gyilkosának.
Kicsúszott a számon.
Nem gondoltam át.
Az áldozatokból ítélve Guy Georges
19-32 éves kor közti nőket szemelt ki. Ez nagy tartomány.
Változatos volt a külsejük.
Voltak barnák, szőkék, vörösek,
magasak, alacsonyak.
Egyikük sem volt depressziós, munkanélküli vagy magányos.
Nem voltak maguk alatt.
Kiegyensúlyozottak voltak, voltak ambícióik, volt barátjuk…
Guy Georges azt mondta, hogy az energiájuk vonzotta.
Minél életvidámabbak voltak, annál inkább vonzódott hozzájuk.
Azt mondta,
hogy amikor meglátta őket az utcán,
az energiájuk vonzotta őt.
Szinte mágnes volt ez számára,
amitől beindult.
13. NAP
Erre nem számítottunk.
Nem hittük, hogy így alakul.
Úgy döntöttünk,
hogy végig mellette fogunk állni.
Azt mondtam magamnak: ha nem tartanék ki mellette,
Guy Georges számára ez azt jelentené,
hogy magára hagytam.
Egy újabb nő hagyta volna magára.
Ezt nem tehettem.
Hát kiálltam mellette.
Bíró úr!
Tisztelt bíróság, tisztelt esküdtszék!
Ma délután
én szólalok fel először
Guy Georges úr védelmében.
A védelmére kelek, bár védhetetlen.
Önhöz szólnék, Guy Georges.
Elmondanám,
hogy ha pszichopata is,
nem annak született.
Nem születik annak az ember, csak azzá válik.
Az ítélet nem lesz meglepő.
Hogy mit tartogat önnek a jövő, azt nem tudom.
Az biztos, hogy megváltozik az élete.
De önön múlik, hogy milyen jövőt teremt.
14. NAP AZ UTOLSÓ TÁRGYALÁSI NAP
A tárgyalást 16:42-kor folytatták.
A bíró kihirdette a Párizsi Büntetőbíróság ítéletét:
„Guy Georges úr,
életfogytiglani börtönbüntetésre ítéljük,
melyből minimum 22 év letöltendő.”
Az emberek megölelték egymást.
Pár felperes még nevetett is.
Így ért véget.
EPILÓGUS
SOKKAL TARTOZOM ÖNNEK,
HISZ ANNYI MINDENT VETTEM EL ÖNTŐL.
NE SZOMORKODJON! A MADARAKAT HALLGATJUK
Nem mentem el a tárgyalásra,
így utána hallottam róla. Előtörtek belőlem az érzelmek.
Megbocsátást kért az áldozatoktól.
És mivel nem voltam ott,
a megbocsátáson rágódtam.
És rájöttem, hogy nem tudok megbocsátani neki.
Nem rám támadt, hanem Hélène-re.
Ezért arra jutottam, hogy levelet írok neki.
GUY GEORGES ÚR
És ő válaszolt.
DRÁGA ANNE,
ŐSZINTÉN MONDOM,
ÉN SE ALUDTAM JÚLIUS 7-8. ÉJSZAKÁJÁN.
TUDOM, OLYAN NYÍLTAN BESZÉLEK ÖNNEL, MINTHA BARÁTOK LENNÉNK.
SOKKAL TARTOZOM ÖNNEK, HISZ ANNYI MINDENT VETTEM EL ÖNTŐL.
Rám hagyta Guy Georges leveleit,
mint egy örökséget.
Továbbá megkért,
hogy ha lehet, tanulmányoztassam őket pszichiáterekkel,
hogy jobban megértsék Guy Georges-ot.
Hogy ne csupán gyilkosnak tartsák, hanem intelligens embernek is,
aki rálátással bír önmagára és az életére.
NEM VESZÍTEM EL A REMÉNYT
EGYENESEN A BÖRTÖNBE
MITÉVŐ LEGYEK?
Szerintem tanulhatunk Guy Georges leveleiből,
hogy a hozzá hasonlók, akikből amúgy sok van,
ne jussanak el a bűncselekményekig. Ez a lényeg most már.
A MEGELŐZÉS A LEGJOBB GYÓGYMÓD
Hogy felismerjük őket, és segítsünk nekik abban,
hogy ne szörnyűségek elkövetésével vezessék le a fájdalmukat.
EZ KEDVES ÖNTŐL
Nagyon szokatlan,
hogy egy anya a lánya gyilkosának ír.
Anne hisz a megváltásban.
Hiszi abban, hogy Guy Georges-ot
még meg lehet menteni,
hogy terápiás kezeléssel feldolgozhatja a problémákat.
Szerintem ebben hisz.
Ez egy diófa.
Ő is szenvedett. Megvágták.
Csodálatos. Hélène!
A tudást, a kemény munkát, a nagylelkűséget akarom továbbadni.
De gyűlöletet egyáltalán nem akarok terjeszteni.
Az nem illik hozzám.
Tessék, egy szuvenír!
Nem sok van.
Itt…
Itt béke honol.
Az ember átalakíthatja a bánatát valami mássá.
Ezt szeretném továbbadni.
AZ ÁLDOZATOK KITARTÓ HOZZÁTARTÓINAK KÖSZÖNHETŐEN
1998-BAN FRANCIA DNS-ADATBÁZIS JÖTT LÉTRE,
AMI AZÓTA MÁR TÖBB SZÁZ ÜGY MEGOLDÁSÁT SEGÍTETTE ELŐ.
A feliratot fordította: Nemesi Nikoletta