Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ОРИГІНАЛЬНИЙ ДОКУМЕНТАЛЬНИЙ ФІЛЬМ NETFLIX
КРОВ
ВАННА КІМНАТА
КРОВ
ПОЛІЦІЯ
ДІЯ ПЕРША РОЗШУК
Вночі 8 липня 1995 року
я дуже погано спала.
АНН ГОТЬЄ
Я прокинулася о 5:30 ранку
з почуттям тривоги.
Я не впевнена як це описати, однак це відчуття
було напружене та гостре.
Я подивилася на свій годинник
та почекала до 8:30 ранку,
а потім зателефонувала Елен.
ЕЛЕН
А потім трапилося дещо незвичайне.
Відповів чоловік.
Я подумала, що не туди потрапила.
Я поклала слухавку.
Передзвонила і знову відповів чоловік.
Я спитала «Що відбувається?» Це був пожежник.
В той момент,
Пам'ятаю, як сказала, «Дайте слухавку дочці.
Що відбувається?»
А чоловік сказав…
Я все ще чую його голос…
«Ні, не можу їй дати слухавку».
-Все скінчено? -«Так, все скінчено».
ПАРИЖ
ПАРИЖ-СХІД-БОБІНЬЇ
Дорогою до Парижа, ми часто зупинялися
на кожній техзупинці, щоб передзвонити.
Відповіді не було.
Ми їхали весь цей довгий час
і не знали нічого.
Тільки той чоловік, що сказав,
«Так, все скінчено». Крапка.
Ми їхали слідом за машиною поліції
до головного управління поліції на Набережній Орфевр 36.
Зрозуміло, що я спитала в них що трапилось.
МАЙДАНЧИК СХОДІВ НА 1-МУ ПОВЕРСІ ВХІДНІ ДВЕРІ ЖЕРТВИ
Я відчула ніж у серці.
Прямо тут.
НІЖ
КРОВ, СТІЛ, НІЖ
ВХІД, СПАЛЬНЯ
ПОДУШКА, ДОКАЗ №1, ЛІЖКО
ЕЛЕН ФРІНКІНГ
27-РІЧНА СТУДЕНТКА ФАКУЛЬТЕТУ ПСИХОЛОГІЇ
8 ЛИПНЯ, 1995 РОКУ
НЕ ХОЧУ ВАМ БРЕХАТИ,
Я НЕ СПАВ ВНОЧІ НІ 7-ГО НІ 8-ГО ЛИПНЯ.
ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ КРИМІНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ ПАРИЖА
НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ ПОЛІЦІЯ, ЧОЛОВІЧА РОБОТА
Мої батько та дідусь були поліцейськими.
Але я визнаю
Мене завжди…
МАРТІН МОНТЕЙ
…тягнуло до активної роботи.
ОФІЦЕР У СПІДНИЦІ СПІЙМАЛА ДУШИТЕЛЯ
Я ніколи не одягалася як чоловік.
«ЖІНКА-ПОЛІЦЕЙСЬКИЙ»
Я була першою жінкою, яка очолила відділ вбивств.
Це елітний підрозділ, найкращий у Франції
з розслідування кримінальних злочинів.
ЖІНКА В ГОЛОВНОМУ УПРАВЛІННІ ПОЛІЦІЇ
Я очолила відділ вбивств на початку лютого 1996 року.
ВІДДІЛ ВБИВСТВ
У відділі вбивств мені одразу розповіли
про вбивства молодих жінок.
Вони вивалили купу справ на мій стіл та сказали розібратися з цим.
Одразу впадали в око дві справи:
Аньєс Нейкамп.
АНЬЄС НЕЙКАМП 10.12.1994
АНЬЄС
СПАЛЬНЯ ТРУП АНЬЄС НЕЙКАМП
32-РІЧНА ДИЗАЙНЕРКА ІНТЕР'ЄРУ
ЕЛЕН ФРІНКІНГ
АНЬЄС НЕЙКАМП
Інша справа була Елен Фрінкінг.
Її було вбито
за схожих обставин
як і в справі Нейкамп.
На її тілі
були схожі рани.
Нам треба було спіймати покидька, який це зробив.
Ми хотіли помститися за них.
Не будемо відволікатися.
Це ваша мотивація. Вона є у всіх, не тільки в мене.
Це стає особистою справою.
Іншими словами,
або він, або ми. Ми мали виграти. Ми мали впіймати його.
ЖЕРТВА: ЕЛЕН ФРІНКІНГ НАРОДИЛАСЯ 12/02/67 У ГОЛЛАНДІЇ
ЕЛЕН ФРІНКІНГ
Елен була четвертою дитиною з шести.
На мене дуже впливає сонце.
Елен від слова Геліос, сонце.
Їй було майже 27 років у 1995 році.
Вона хотіла поїхати до Парижа, щоб навчатися психології
ДВІ БІЛІ ПЛЯМИ
У справі Фрінкінг,
нам пощастило отримати ДНК.
Те ж саме було й у випадку Нейкамп.
На її тілі було знайдено сперму.
ВІДДІЛ ВБИВСТВ
Потім мені передали покази свідка.
Елізабет була жертвою,
яка втекла від нападника.
НІЖ М'ЯСНИКА ШИЯ
ЕЛІЗАБЕТ 16.06.1995
ВУЛИЦЯ ТУРНЕЛЬ
Він зв'язав її та заткнув рота.
Коли він пішов вимкнути світло,
яке було нагорі, адже це була дворівнева квартира,
вона вискочила, адже спальня була
на першому поверсі.
Їй вдалося вирватися та втекти.
Вона була важливим свідком у розслідуванні.
23-РІЧНА ЕРГОТЕРАПЕВТКА
Ми також отримали зразок ДНК,
тому що він палив і ми знайшли недопалок цигарки Winston.
Ми змогли поєднати три справи,
адже збігалися зразки ДНК.
ДНК ЧОЛОВІКА
ДНК було помічено "СВ" серійний вбивця,
тому що три місця злочинів були пов'язані.
Але, на жаль, на відміну від британців, у яких вже була база даних,
у нас її не було.
Якби в нас була база даних,
можливо, ми вже б арештували та допитували його.
Але її не було.
ДНК НЕВІДОМОГО ЧОЛОВІКА
Я дізналася, що є уціліла.
Дівчина на ім'я Елізабет.
До вбивства Елен,
вона змогла втекти від того ж нападника.
ДНК була та ж сама. Це було дивовижно.
Її покази дуже допомогли.
Вона допомогла у створенні
фоторобота.
Вона описала чоловіка з північної Африки.
Цей фоторобот її задовольнив.
Саме таким вона його бачила.
У нього була стрижка "під машинку", тому ми перевірили солдат,
в'язниці, Іноземний легіон, пожежників, поліцію.
Спортивна статура. Ви розумієте.
М'язистий тип.
Ми також відмітили, що на жінок нападали
ввечері або вночі.
Тому шукали серед тих, хто працює вночі.
Ми перевіряли водіїв таксі та інших.
Усе, що відповідало нашим спостереженням
та свідченням дівчини.
Насправді, вона дуже смілива.
Вона ходила з підрозділом по Парижу.
Особливо в 11-му окрузі,
щоб спробувати натрапити на хлопця.
КРИВАВИЙ ВІДБИТОК НОГИ
Я раніше дізналася,
що він залишив відбиток ноги
біля ліжка.
Як виявилося, його другий палець
був довший за великий палець.
РОЗШУКУЄТЬСЯ ОСОБА
Очевидно, це доволі часте явище,
у багатьох таке є. Називається єгипетська стопа.
Ми просили всіх підозрюваних зняти взуття,
щоб перевірити їх стопи.
Ми дивилися на невеликі зачіпки,
тому що в нас майже нічого не було.
Я бачила цього хлопця скрізь.
Я бачила його у водії автобуса.
Я бачила його практично скрізь.
Квартира дочки знаходиться якраз над тими дверима.
АНН ГОТЬЄ
Отак.
Моя дочка була тут, а хлопець був там.
Охоронець міг його звідти бачити.
Мені треба було його знайти.
Мені конче треба було його знайти!
Я пішла на вулицю Елен
та питала у всіх продавців
чи вони про це чули.
Люди не знали!
Поліція не перевіряла вулицю або двори, де була Елен.
Це був шок.
Вона дуже допомагала. Вона уважно слідкувала за цим.
Вона хотіла проводити розслідування з нами.
Було важко їй відмовити.
Насправді неможливо.
Все це пов'язано зі справою.
Я була скалкою в дупі, однак я не шкодую.
Я хотіла провести незалежне розслідування.
Це ж добре, так?
Ви зробили те й те, але чи зробили ви це?
Очевидно, вони від цього втомилися.
Але я не здавалася.
Я не відходила від них з самого початку.
Справа в тому, що їй необхідно зрозуміти,
що ми не байдикували.
Ми жили й дихали цими справами.
Вони були з нами постійно.
Роботи було багато!
Звісно, ми не могли його знайти.
Жінка, матір…
вона падає та страждає.
Потім вона піднімається та бореться!
Ось правда.
ПОКАЗИ СВІДКА ЕЛІЗАБЕТ О.
«НАЗИВАЙТЕ МЕНЕ ФЛО»
Вона дізналася точно через Елізабет,
що вона згадувала ім'я Фло, Флоріан або щось таке.
«Фло» написано на вантажівках.
Це компанія-перевізник.
ПОЗАДУ БАГАТЬОХ ВАНТАЖІВОК?
Я обігнала стільки вантажівок, просто щоб поглянути на водіїв!
Зупинялася на техзупинках,
щоб поглянути на водіїв.
Пізніше я дізналася, що «Фло» це також
назва ресторану.
Тож я подумала, що це може хтось
з працівників ресторану Фло.
Це була популярна мережа в Парижі.
Один ресторан був на бульварі,
яким вона йшла додому тієї ночі.
Я пересвідчилася, що вони перевірили
списки робітників, тощо.
Я на них трохи надавила.
Вона сказала судді,
що можливо нам варто…
відпрацювати цю версію,
тому ми допитали…
багато працівників
ресторанів Фло.
595 СПРАВ
Нічого не вийшло. Зовсім нічого.
31 СЕРПНЯ 1997 РОКУ
Минулої ночі в автокатастрофі
на мосту Альма в Парижі, загинула принцеса Уельська.
Вона була зі своїм другом Доді Аль-Фаєдом, який також загинув.
Відділ вбивств, очолюваний жінкою, Мартін Монтей,
проводитиме розслідування. Вона одразу була на місці аварії.
Було дуже складно й напружено.
У відділі вбивств і так вистачало роботи.
А тут ще й автокатастрофа!
Але якщо це принцеса Уельська, ігнорувати не можна.
Це неможливо. Відбувався тиск
з самого уряду.
Треба шукати в небі й на землі… І ми це робили.
Я сказала, що це наша робота.
Саме так це було.
Я одразу виділила команду на це.
Однак, ми повернулися до своїх справ за першої нагоди.
Тому що, хоча в аварії фігурували смерті,
обставини не були тривожними.
В той час як тут були мертві дівчата,
а крім того, хлопець на волі!
А ми все ще не знайшли його.
МАГАЛІ
КОРИДОР ВХІДНІ ДВЕРІ
23 вересня 1997 року нам подзвонили.
Молодий чоловік знайшов…
РУ Д'ОТПОЛЬ
…наречену в неї вдома
у 19-му окрузі.
Ми негайно виїхали.
СЛІДИ КРОВІ СТОЛОВА КІМНАТА
ШТОРА, КРОВ СПАЛЬНЯ
ШАФА ДЛЯ ДОКУМЕНТІВ ТЕЛЕФОН
Коли я увійшла, я буквально застигла.
Я подумала, «Не може бути, знову він».
СІРОТТІ МАГАЛІ
19-РІЧНА СТУДЕНТКА
Батьки Магалі Сіротті перебували зовні будівлі.
Це був фільм жахів.
Коли просинаєшся посеред ночі,
та бачиш обличчя в гробу…
ШАНТАЛЬ СІРОТТІ
…все про що думаєш, це як вона, мабуть, страждала.
Що ще сказати?
Як же вона, мабуть, страждала!
Магалі був такий страшний удар.
Я одразу зрозуміла, що це він. Для мене це було очевидно.
Так очевидно.
Для дочки було занадто пізно. Але повинні бути інші.
МАГАЛІ СІРОТТІ
Близькі друзі мені казали.
«Послухай, ти не з поліції
ти не адвокат. Ти не перше або друге.
Ти - матір, тож сходи провідай матір».
Я провідала матір.
І це була…
надзвичайна зустріч.
Жертва, Магалі…
Вона була заручена, мала вийти заміж.
Коли ми дісталися до місця злочину
Магалі Сіротті,
Це не був ляпас в обличчя, це був удар молотом.
Вона була мертвою, бо ми не арештували його.
Боже, що ж ми пропустили!
У цій справі ми рвали свої дупи!
Де ключ до розгадки? Що це може бути?
Чому дівчина мертва?
Цей чоловік все ще на волі.
Необхідно діяти швидко та бути напоготові.
Якщо він на волі, він може це зробити знову!
Крапка.
Я журналістка, працюю з поліцією,
копами, злочинцями, бандитами.
На той час, журналісток, що писали про злочини,
не існувало.
Я була першою.
ПАТРІСІЯ ТУРАНШО
Копи з Бюро бачили в мені маленьке дівчисько,
пронирливу репортерку, шпіонку!
В мене був певний стиль.
Міні-спідниця, косуха, високі підбори.
РОЛІНГ СТОУНЗ
Копи з Бюро не могли мене розкусити!
Спочатку я прикидалася наївною.
Вони швидко зрозуміли, що насправді я такою не була.
Наприкінці вересня 1997 року,
я зустріла копа з відділу вбивств.
Він мені розповів,
що «23 вересня у нас була справа
молодої дівчини Магалі Сіротті.
Злочинець її зв'язав та зґвалтував.
Це був жахливий злочин.
І цей злочин
може бути пов'язаним з іншими такими ж».
Я сказала, «Правда?»
«Чому ви думаєте, що це той самий?»
Він сказав, «По Магалі, ми не впевнені.
Той самий почерк. Чекаємо на ДНК.
Але по двом іншим жертвам вбивства
та однієї вцілілої, в нас є ДНК.
Ми впевнені, це той самий чоловік».
ДНК НЕВІДОМОГО (СВ)
(СВ) ГРУПА КРОВІ ІІІ
СУМІШ ДНК ЧОЛОВІКА ТА ДНК ЖЕРТВИ
ДНК НЕВІДОМОГО ЧОЛОВІКА
«Це треба опублікувати!»
Я сказала, «Я хочу розповісти про це».
Він сказав, «Рано!
Ти зруйнуєш розслідування.
Цей хлопець дуже небезпечний.
Сподіваюся, що не доведеться більше бачити таке місце злочину.
Будь ласка, цей хлопець на волі,
прошу, поки не публікуй це».
Я дотримала слова.
Можливо, я репортер, але я ще й громадянка.
Я не хотіла, щоб гуляв на волі
ґвалтівник та вбивця жінок,
тому що я про це написала.
От так. А він знову за своє.
Треба було діяти швидко. Це були перегони з часом.
КРИМІНАЛЬНА ЛАБОРАТОРІЯ
В ті часи, відділ криміналістики
знаходився у темних віках.
Так, насправді.
Аналітики-криміналісти, що брали зразки на місцях злочину,
були п'яничками та невдахами,
яких відправили на пасовище.
Все повинно було бути найсучаснішим, але не було.
ЛАБОРАТОРІЯ МОЛЕКУЛЯРНОЇ ГЕНЕТИКИ
Щоб компенсувати недоліки,
відділ вбивств звернувся до д-ра Паскаля,
що першим досліджував ДНК у Франції.
ПАСКАЛЬ О. ЛІКАР-ТЕРАПЕВТ
Пані Монтей та відділ вбивств повністю довіряли д-ру Паскалю.
Він аналізував, справу за справою,
зразки бралися з місць злочину.
Сліди сперми, крові та волосся.
Він порівнював їх з ДНК невідомого,
які д-р Паскаль назвав «СВ»…
ДНК ЧОЛОВІКА (СВ)
…бо це був перший серійний вбивця за ДНК у Франції.
Він працював пліч-о-пліч з відділом вбивств
у створенні бази даних ДНК.
Багато французів виступали проти цього.
Ця думка їх лякала.
Ця база даних ДНК
була небезпечним прецедентом.
Це призвело б до створення бази даних ДНК Франції.
-Слизька доріжка. -Ваша ДНК, ваша історія…
Я повністю з вами погоджуюсь.
Я проти такої бази даних!
ЕСТЕЛЬ
ЗОВНІ 12 ВУЛИЦЯ КОРОЛІВСЬКОЇ КУЗНІ ПАРИЖ, 11 ОКРУГ
ЗАЯВА ПОЛІЦІЇ
16 листопада 1997 року,
було знайдено ще одну жертву в 11-му окрузі.
25-РІЧНА СЕКРЕТАРКА
Подивіться яка вона гарна.
Інші також. Усі були такі гарні.
Насправді…
Боже.
Розірване життя.
Це жахливо.
МАГД. Е. РІШАР
Її звали Естель Магд.
У її батьків був ключ до її квартири.
Коли вона не відповіла, вони пішли
та знайшли свою дочку
голу та в крові.
У неї були ті ж самі рани та порізи на шиї
Ми знайшли такий самий рваний одяг.
БЕЛЬЄТАЖ
Це було…
Для мене це був почерк. Дуже чітко.
ЗНАХІДКА СУМКИ З СІРОЮ ФУТБОЛКОЮ
Ми знайшли світшот.
Світшот розміру «L», з плямами крові.
Ми були впевнені, що знайдемо ДНК.
Світшот був увесь в крові та поту.
Ми порівняли його з іншими справами де було знайдено ДНК.
ЕСТЕЛЬ МАГД
Я нічого не могла сказати.
Я дуже добре розумію,
що це був обов'язок поліції
дотримуватися таємниці. Я це поважала.
На сто процентів.
Але коли в тебе є двоє дівчат,
яких вбили так само,
як мою власну дочку,
тоді я сказала,
«ЗМІ».
Я підтверджую, що до кінця липня в 95-му
влада знала, що вони протистоять
серійному вбивці.
Дуже небезпечний чоловік
який, як будь-який серійний вбивця,
може вбивати знову.
У Парижі з'явився серійний вбивця.
-…серійний вбивця. -…серійний вбивця…
Серійний вбивця Східного Парижу…
Фоторобот на основі заяви
іншої жінки, що втекла від такого ж нападу.
Анн Готьє, мати та її родина, зустрічають суддю.
Вони хочуть знати, чи поліція нарешті арештує
серійного вбивцю, що вбив Елен.
Чи його піймають? Я сподіваюся.
Ми продовжуємо сподіватися.
Важко оплакувати втрату
до перемоги правосуддя.
Анн Готьє дуже сердита. Вона каже,
«Ці останні дві смерті,
Магалі Сіротті та Естель Магд не повинні повторитися.
Це скандал і я зараз кажу це вголос,
щоб попередити парижанок, щоб захистилися,
а не грали в жертву для хижака».
Серійний вбивця не зупиниться.
Не зупиниться, доки його не арештувати.
СТРАХ У МІСТІ
Люди говорять, їм страшно.
Вони купують газету, щоб побачити фоторобот.
Вони хочуть допомогти просунутися в справі та піймати його.
У Парижі була істерика.
Викриття серійного вбивці у Східному Парижі
разом з висвітленням у пресі Анн Готьє
означало, що парижанки налякані!
Я переживаю.
Коли я заходжу до будинку,
я пересвідчуюся, що зачинила за двері.
Електронні дошки об'яв у Парижі
попереджували, «Не ходіть самі.
Попросіть когось вас підвезти, таксі, або друга…»
Детектив мені сказав, «Патрісія, будь обережною.
Якщо двері зачиняються 15 секунд,
хтось може зайти».
СТРАХ У БАСТИЛІЇ
Я визнаю,
що мені не сподобалося, що про це стало відомо.
Це була істерія.
Вийшло як вийшло.
У Франції не було багато серійних вбивць.
Це не Сполучені Штати.
Це було в пресі, люди хапали це. М'яч покотився.
У поліції є фоторобот 30-річного чоловіка з темним волоссям.
Декілька деталей зв'язують минулі випадки з сьогоднішніми.
Поліція насторожена,
раніше сексуальні злочини та вбивства в Парижі
були рідкістю.
Тоді сам термін «серійний вбивця»
був для них табу.
Д-р Паскаль назвав ДНК «СВ»
однак копи ним не користувалися .
Все це вказує на серійного вбивцю.
Однак у Франції ми думаємо, що ми розумні,
то просто не може бути серійний вбивця.
У нас їх немає.
Це занадто нагадувало
американських серійних вбивць, які дуже відрізняються
набагато довшими серіями.
Вони повністю не осягнули,
з точки зору психології або розслідування,
хто насправді є серійний вбивця.
Отже, в нас не було бази даних ДНК,
не було психологічного визначення серійного вбивці.
Крім того,
у Франції не було перехресних посилань.
Справи були розкидані в кожному місті та суді.
Дещо не працювало, дещо було в повному безладі.
ЖОВТЕНЬ, ЛИСТОПАД, ГРУДЕНЬ
У січні 98-го,
відділ вбивств розповсюдив фото
сірого світшоту розміру XXL.
Цей світшот показували скрізь.
«Якщо ви когось знаєте, хто одягав такий світшот, зателефонуйте нам».
Коли вам залишається тільки показувати світшот,
який може бути будь-чиїм,
ви хапаєтесь за соломинки.
Я була під тиском,
звичайно, як очільниця відділу вбивств.
Я постійно повторювала,
Я також хотіла продавити створення бази даних ДНК.
ДНК ЧОЛОВІКА (СВ)
ОФІС СУДДІ ТІЛЯ ПЕРШИЙ СЛІДЧИЙ СУДДЯ
Суддя Тіль та я часто бачилися.
Він сказав,
«Нам треба поїхати в усі лабораторії,
взяти все що можемо,
а потім зробити порівняння.
Змусити їх порівняти
з ДНК серійного вбивці».
Центральна влада була шокована.
Сказали, що немає дозволу на порівняння.
В них не було бази даних. Я сказала їм все що думала.
Це був такий сором.
Я сказала, «Ви хочете, щоб на вашій совісті були смерті?»
Якщо ми швидкі та ефективні,
ми могли пошукати збіги
і, можливо, навіть отримати ім'я.
Так, ми обійшли закон. Нас це задовольняло.
Мета виправдовує засоби.
Ми не порушували ідентичність французів.
Ми не робили нічого лихого.
Ми ганялися за серійним вбивцею, що полював на молодих жінок.
В нас вже було занадто багато таких справ.
Нам треба було зробити все, щоб спинити його.
Відкриваємо справу,
читаємо генетичний код
та порівнюємо з невідомим ДНК.
ГОЛОС Д-РА ПАСКАЛЯ
якщо цифри відрізняються, ми кладемо назад,
беремо інший та починаємо знову.
Чи є спосіб повторно перевірити файли?
Ні, на жаль без бази даних
кожен файл зберігається окремо і треба перевіряти по одному,
щоб знайти генетичний код.
СІЧЕНЬ 1998 року ЛЮТИЙ 1998 року
БЕРЕЗЕНЬ 1998 року
Було 24 березня 1998 року.
Мені зателефонував д-р Паскаль.
Моє серце вискакувало. Я подумала, «О Боже!»
Не те щоб ми не бачилися в головному управлінні.
Але видно було, що щось трапилося.
Він сказав, «В мене добрі та погані новини».
Я сказала, "«Давай добрі новини!»
Він сказав, «Ми знаємо хто він».
ВИЗНАЧЕННЯ ДНК НЕВІДОМОГО
ДНК ГІ ЖОРЖА
З НЕДОПАЛКА ЦИГАРКИ
ГІ ЖОРЖ
ВАГІНАЛЬНІ МАЗКИ
ДНК ЧОЛОВІКА: ГІ ЖОРЖ
Це було…
як звільнення. Таке відчуття полегшення.
Непередаване звільнення.
ДНК ГІ ЖОРЖА
Д-Р О.ПАСКАЛЬ ЛІКАРНЯ МІСТА НАНТ
«А», він сказав,
«погана новина в тому…
що вбивцю вже перевіряли у 1995 році».
А це…
насправді був шок.
В той час його допитували, в основному,
командою, що займалася справами
жінок, яких вбили на стоянках авто.
КЕТІ
Якщо трохи покопати, можна знайти
декілька подібностей,
але чому деякі були в гаражах, а інші в квартирах?
Були підказки, рани та розірваний одяг.
27-РІЧНА АСИСТЕНТКА З МАРКЕТИНГУ
Не було сперми, але він міг скористатися презервативом.
ЕЛЬЗА
22 РІЧНА ПРЕС-СЕКРЕТАРКА
В нас було тверде переконання, що це був він.
Слідчі були впевнені.
КЕТІ РОШЕ - ЕЛЬЗА БЕНАДІ
Також була набагато старша справа від 1991 року.
Паскаль Ескарфай.
ПАСКАЛЬ
ОДЯГ, РАНИ, КРОВ
ТРУП ПАСКАЛЬ ЕСКАРФАЙ
19-РІЧНА СТУДЕНТКА
ПАСКАЛЬ ЕСКАРФАЙ
Я сказала, «Ми з цим розберемося пізніше.
Зараз найважливіше - це вполювати цього звіра».
Я розповсюдила це фото по всій країні.
Треба було діяти швидко.
Хижак бродив містом.
Нав'язливою ідеєю було арештувати його за кілька годин.
Я просила додатково людей і ми склали список
адрес та місць де ми могли найвірогідніше
зустріти Гі Жоржа.
В мене було ще одне термінове завдання.
Я сказала командиру підрозділу,
що треба зателефонувати родинам жертв.
Зателефонували від пані Монтей.
«Пані Готьє, в нас є ім'я.
Але не кажіть нікому,
ні дітям, ні комусь ще».
Я зрозуміла.
Вони вийшли на його пошуки.
Сподіваймося, що він нікого не вб'є.
Стосовно справи був такий шум у ЗМІ.
Преса, очевидно, відчувала
якусь енергію та хвилювання.
Головне управління було схоже на робочий вулик.
Вони це відчували.
Начальник сказав, «Преса знає».
А я сказала, «Будь ласка, Нехай вони мовчать!
Будь ласка, жодних витоків!»
26 БЕРЕЗНЯ 1998 року 7:01 РАНКУ
Тепер у серійного вбивці зі сходу Парижа з'явилося обличчя.
Полювання за злочинцем почалося. Не перемикайтеся.
Було ідентифіковано серійного вбивцю зі східного Парижа.
Відділ вбивств знав його ім'я: Гі Жорж.
А потім шок!
Кримінальний репортер як я,
виявили ім'я вбивці до його арешту.
Ви просто цього не робите.
Уявіть, щоб це почув Гі Жорж!
По телебаченню, радіо чи ще якось.
Він би втік, а пошук зірвався б.
Але ми продовжували.
Необхідно розуміти, що Головне Управління це машина для війни.
Не так легко нас уникати.
Я була впевнена, що ми його знайдемо.
Я знала, це!
ТОЙ САМИЙ ДЕНЬ 12:44
Того ранку на зупинці метро Бланш
чергували двоє поліцейських.
Вони вже були на місці.
Вони побачили, як цей хлопець вийшов з метро.
Один іншому сказав,
«Поглянь!
Це той хлопець з фото.»
Вони вийшли. «Боже, це він! Пішли!»
Вони піймали його та арештували.
МОНОПРІ
БАКАЛІЙНА КРАМНИЦЯ ДЕ БУЛО АРЕШТОВАНО ГІ ЖОРЖА
ОХОРОНЕЦЬ, ЯКИЙ БУВ СВІДКОМ АРЕШТУ
ПОКАЗУЄ ДЕ ЦЕ ТРАПИЛОСЯ
Він прийшов того ранку.
Поліція пішла за ним та спитала його ім'я.
Вони стрибнули на нього.
Вони привели його сюди та змусили стати на коліна.
Потім його забрали.
Тести ДНК переконливі,
які вказують на 3 вбивства та одну спробу вбивства.
Однак Гі Жорж зовсім не схожий на фоторобот поліції,
який використовували протягом місяців.
Було достатньо смертей та страждань.
Це добре.
Тепер його будуть судити.
А ми, родини…
зможемо по-справжньому горювати.
Цей чоловік спричинив так багато болю.
О Боже.
Необхідно було глибоко вдихнути.
Я подумала, він почвара, що їх вбивала.
Я дивилася на фото тих дівчат.
Всі ті фото.
Для мене це був почвара,
яка того дня підіймалася сходами.
Справжня почвара.
Інших думок не було.
ГІ ЖОРЖ
Ось новий портрет Гі Жоржа,
арештованого вчора за вбивство трьох жінок у східному Парижі.
Сьогодні він визнав двох інших.
Поліція підозрює його у двох інших вбивствах.
Ми зробили свою справу. Ми затримали його, більше не вбиватиме.
Стосовно справ з ДНК, ми були спокійні.
Коли дійшло до справи,
він залишив докази.
Нам було потрібне зізнання
за справами без ДНК.
Ми затримали хлопця!
Було цікаво, яким би не був талановитим адвокат,
як би він міг розбити справу. Ми йшли на суд впевненими.
ДІЯ 2 СУД
Я РОЗУМІЮ, ЩО Я ВІДКРИТО ГОВОРЮ,
ЯК З ДРУГОМ.
19 БЕРЕЗНЯ 2001 РОКУ
Сексуапьний злочинець невинний, доки не доведуть інше.
Для мене справа в особистості.
Я або хочу когось захищати, або ні.
Це справа взаєморозуміння.
До цього немає рими або причини.
Ми всі були в ситуації,
коли зустрічали когось нового,
і він справляв на нас погане враження.
Ми думаємо, що ніколи не захочемо
залишитися з ними наодинці.
ФРЕДЕРІК ПОН
Це не був той випадок.
Коли ви зустрічаєте Гі Жоржа, він не здається маніпулятором.
Ви думаєте, що він відкрита книга.
В нього немає таємних задумів, він не хитрий.
І не жорстокий!
ДЕНЬ 1 СУДУ
-Можете зняти свій светр. -Добре.
-Погляньте на мене. -Що?
-Погляньте на мене. -Так, але це важко.
-Можу присісти? -Так, будь ласка.
Повіреним Гі Жоржа
був Алекс Урсуле.
Алекс Урсуле,
мій колишній чоловік,
попросив мене приєднатися у справі за кілька тижнів до суду.
Запросити жінку у справі
безсумнівно, було частиною стратегії захисту,
яку розробив Алекс Урсуле,
або будь-який адвокат, якщо це стосується зґвалтувань.
Це просто елементарно.
Він показав його
у справі як несправедливо звинуваченого.
На кожному місці злочину були знайдені докази.
Деякі з цих доказів виправдали Гі Жоржа.
Наприклад,
не знайшли його відбитків.
На одному з місць злочину був відбиток
єгипетської ступні, якої в нього немає.
Фоторобот з поліції, що розповсюджували,
зовсім не був схожим на Гі Жоржа.
ФОТОРОБОТ 97/225
В принципі,
що я думаю, не цікаво.
Я вважаю це неважливим.
Що важливо, це що в справі.
Моє внутрішнє чуття, чи вірю чи не вірю в його вину,
мої власні переконання не цікаві.
Гі Жорж не потвора, він людина.
Це проблема.
Всередині Гі Жоржа
є та ж сама людяність, що й в мене.
СОЛАНЖ ДУМІК
Всередині вас. Всередині всіх нас.
Це найжахливіше.
З потворою було б легше.
Проблема в тому, що ми зроблені з того ж тіста.
А це найболючіше.
Це велика таємниця.
Та справжня трагедія.
Він не потвора, він людина.
Мені було 30 років.
Це було моє друге велике засідання
в якості адвоката.
Але на цей раз я захищала жертв.
Він повинен більше не шкодити.
ШАНТАЛЬ СІРОТТІ
Правосуддя має відбутися, крапка.
Ми знаємо, що це він, тому що є докази.
Це не божевільна здогадка і не підозра. Це він.
Ми також знаємо, що присяжних легко переконати.
Якби він визнав у суді,
«Де знайшли мою ДНК, то був я. Але інше не моє».
Я хвилювалася, що присяжні визнають винним, де є ДНК,
але виправдають там, де немає.
Це було б неприпустимо.
Тому що це була б неправда.
Було це напруження.
Було дуже важко.
Я сиділа тут у першому ряду.
Я хотіла бачити переді мною Гі Жоржа.
Я хотіла бачити його реакції та все це записати.
Все, що трапилося.
Імена, ставлення…
Я не хотіла нічого пропустити.
Це була б війна між двома сторонами.
Алекс Урсуле поклявся мені прямо перед слуханням,
що Гі Жорж був невинним.
Що це була судова помилка.
Він сказав, «Патрісія, я доведу це в суді.
Я клянуся Богом, що Гі Жорж невинний».
Я ніколи не хотіла йти на слухання.
Це не для мене.
Моя мета була арештувати його та відправити до суду.
Але це було не для мене.
ДЕНЬ 2
Біля будівлі суду, людей стає більше з кожним днем.
Всередині зали засідань, зростає напруження.
На лаві підсудних, Гі Жорж, звинувачений у вбивстві та зґвалтуванні,
розлючує родини жертв.
Весь тиждень він відповідав судді з тим же нахабством,
«Я не вбивав».
Бачу, що немає обмежень у збоченнях Гі Жоржа.
ЛІЛІАН РОШЕ МАТИ КЕТІ
Через своє ставлення, він продовжує
шкодити та спричиняти збитки.
Жертвам та їх родинам,
які дуже вразливі та горюють.
Як же так, він заперечував!
Це був абсолютний шок.
Ви б спитали…
Це була погана порада чи він був божевільним?
Ми просто не розуміли цього.
Ми були здивовані, але спокійні.
Врешті решт, він у всьому зізнався!
ЖЕРТВА: МАГАЛІ СІРОТТІ
Я ХОЧУ ОЧИСТИТИ СВОЮ СОВІСТЬ
ЖЕРТВА: КАТЕРІН РОШЕ
Я НАПАДНИК
УСЯ ПРАВДА ЗА ЦІЄЮ СПРАВОЮ
Навіть у справах без доказів: Ескарфай,
Магалі Сіротті…
Він зізнався у всьому.
ЗАЯВА ГІ ЖОРЖА
ФРАНСІС БЕШЕ КАПІТАН ПОЛІЦІЇ
Офіцер Франсіс Беше,
відомий також як Сідней,
був першим, хто примусив Гі Жоржа зізнатися.
Сідней стояв на місці для свідків.
Він вже розказав мені історію яким чином в нього зізнався Гі Жорж.
Він не сказав це в суді, але щоб розговорити Гі Жоржа,
Сідней знав, що не треба було
щоб він відчував себе ворогом держави №1
одразу після арешту.
Отже Сідней
створив атмосферу
у своєму офісі головного управління.
Він поставив джазову музику.
Він запропонував йому віскі.
Потім почав говорити з Гі Жоржем
дуже неформально.
ДІВЧИНА-БЛОНДИНКА…
ПРИВЕРНУЛА МОЮ УВАГУ…
Гі Жорж зізнався йому,
надавши багато деталей. Він розказав йому все.
Як…
як повірник.
Він придбав ніж Opinel 12
та клейку стрічку.
Він допивав пиво,
коли біля нього пройшла молода жінка вдягнена в чорне.
Блондинка, 19 років, гарна як на фото.
Гі Жорж розказав Сіднею,
що його привабила гарна дівчина.
Він одразу пішов за дівчиною.
Він пішов вгору сходами за нею,
тримав її на вістрі ножа та пробув з нею декілька годин.
Паскаль була героїнею.
Вона його вдарила.
Її зріст був 1м 60см.
19-річна, зв'язана, гола…
і вона його вдарила ногою.
І…
через це Гі Жорж оскаженів.
І…
її рот, коли її знайшли,
коли її знайшла поліція,
був без кляпу, але стрічка залишила сліди.
Її рот був відкритий.
Сідней, поліцейський,
не раз запитував себе під час семирічного полювання,
«Що вона казала?
Які були останні слова Паскаль, коли вона помирала?»
А Гі Жорж сказав,
«Стрічка відстала.
Вона поглянула на мене й спитала, «Що ти робиш?
Ти мене вбиваєш?»
І це…
Сідней був розбитий тим, що він почув.
Останні слова жертви ротом її вбивці.
Сідней спитав що він зробив потім.
«Я помив руки в раковині на кухні.
Я побачив пиво і випив пляшку.
Взяв ще одне й пішов».
ДЕНЬ 3
Інколи невинні люди визнають вину, в ув'язненні.
Буває коли люди зізнаються, а потім відмовляються?
Побачимо, коли це переглянемо
справу за справою,
як вони створили злочинця.
Вони все перебільшили і звинуватили його
за майже всі злочини, що були на той час
коли він міг їх здійснити, тому що не був у в'язниці.
Він завжди наполягав, що його арешт був грубим.
Коли його привезли до головного управління,
його змусили піднятися сходами.
Він сказав, що його тоді побили.
А пізніше, у в'язниці…
Не забувайте, тоді адвокати не були присутні
і це не фільмувалося.
Він сказав, що його змусили зізнатися.
В тому, що він не робив.
Його ніколи не били!
В нього було невелике пошкодження голови,
отримане під час арешту.
Кінець історії! Весь інший час,
це була психологічна «гра».
Психологічна гра між слідчими та ним,
щоб отримати зізнання.
Це все.
Не треба бити людину, щоб отримати зізнання.
Він насміхається над нами.
Насміхається над судом, над всіма.
Ми бачимо, що він тут сидить. Це неймовірно.
Родини жертв
очікували, що засудять Гі Жоржа.
Але їм треба це почути,
та почути як це пояснить Гі Жорж.
Відповість на їх запитання
про останні моменти своїх дочок та сестер.
Не знаю як це описати.
Почвара.
ГІСЛЕЙН БЕНАДІ МАТИ ЕЛЬЗИ
Нуль реакції.
Коли він подивився на фото, нічого.
Це божевілля.
Я подивилася на фото з кожного місця злочину.
Це була нестерпна частина суду.
Гі Жорж не перегортав фотографії.
Гі Жорж передивлявся фото
одну за іншою.
Він роздивлявся їх уважно, спокійно.
Був дуже зосереджений. Далекий.
Він всі їх продивився, оглянув кожну.
Це було…
Це було холодно.
Ми на них дивилися протягом, мабуть, секунд 20.
Але він? Я це засікла.
Я сказала, «Гі Жорж,
ти дивився на фото п'ять хвилин 40 секунд. Я засікала.
Якби запитання не було конкретне, він би не відповів.
Він би сказав, «Ні, зовсім ні. Як ви дізналися?»
Отже моє запитання було чітким.
«ви дивилися на фото п'ять хвилин 40 секунд?»
І він почав…
«Я не знаю. Ось так все».
Він навіть не сказав,
що він здивований, або намагався їх проаналізувати.
Він сказав, що це не він, але він не міг сказати чому дивився.
Я наполягала на цьому.
Мене не вдовольнила відповідь і я не присіла.
Потім він сказав…
«Мені боляче».
Я спитала, «Як ти так добре це приховуєш?»
Очевидно, він не відповів.
ДЕНЬ 4
КРИМІНАЛЬНИЙ СУД АДВОКАТИ
Треба, щоб були люди,
чоловіки або жінки, я не феміністка,
яка намагається захистити щось бездоказове.
Ні. Немає нічого бездоказового. Це доказ.
Це жахливо.
Це була жахлива справа.
Але він людська істота.
НЕ УСВІДОМЛЮЮЧИ ЦЬОГО,
Я НАЗВАВ ТЕБЕ МАМОЮ ДВІЧІ
Мене так вразило його дитинство.
Він народився поза шлюбом
молодої жінки та солдата.
…ЩОБ ВАША ДИТИНА ВВАЖАЛАСЯ "ПОКИНУТОЮ"…
ДЕКЛАРАЦІЯ ПРО ВІДМОВУ
ДИТИНУ ВІДДАНО НА ВСИНОВЛЕННЯ
ПІД ОПІКОЮ ДЕРЖАВИ
Йому знову й знову відмовляли.
Гі Жорж швидко потрапив
до служби опіки.
Йому визначили родину Морен.
А ця родина
любила й підтримувала як могла б любити
коли у вас практично 20 дітей.
Іншими словами, сім біологічних дітей
та 13 прийомних дітей.
Що трапилося після 16 років?
Він…
ЖАННА МОРЕН
Він напав на дівчину ззаду.
Він намагався задушити її.
Жанна Морен пройшла через двері для свідків.
СВІДКИ КРИМІНАЛЬНИЙ СУД
Пройшла до лави.
Вона пояснила
про дитинство Гі Жоржа та чому вона відмовилася від нього
після того як Гі Жорж напав на своїх інших сестер.
На одну коли йому було 14,
а іншій, Крістіані,
приставив металевий штир до горла.
Гі Жоржу було 15 або 16 років.
Пані Морен сказала, це був "дзвіночок".
Вона сказала соцпрацівнику та Службі опіки.
Відіслала Гі Жоржа.
Його відправили до дитбудинку.
Він тікав, порушував правила.
І відтоді він скочувався донизу.
Цікаво було бачити
як Гі Жорж розчулився,
був зворушений цією жінкою.
Одного разу він їй сказав,
«Мамо,
Хочу сказати, що люблю тебе».
А пані Морен повернулася до нього
та сказала, «я тебе теж люблю».
Але зараз моє серце висохло».
І тоді…
Обличчя Гі Жоржа осунулося. Він присів.
Вона його більше не любила.
Зовсім.
Гі Жорж не викликає нічого в мені як у жінці.
Викликає?
Маєш на увазі зворушує?
Ні.
Звісно, в нього трагічне життя. Без сумнівів.
Але він був вільний, діяв вільно.
Те, що робив Гі Жорж, було божевільним, але він не був таким.
Він вільний. Вільний це не робити.
Він знав, що це неправильно. Зло.
Тому мене це не зворушило. Достатньо вже.
Мене зворушує біль жертв, яких я захищаю.
ДЕНЬ 5
Сподіваюся, в нього вистачить сміливості визнати,
як під час розслідування,
що трапилося, тому що це єдиний спосіб
зрозуміти ці звірячі діяння,
а йому мати змогу подивитися у дзеркало.
День п'ятий, ми переповнені.
Переповнені болем.
Що я хотіла
то щоб Гі Жорж суперечив собі
тож я могла бути впевненою,
що його також визнають винним за вбивство Паскаль Ескарфай,
навіть якщо на нього немає доказів.
З самого початку слухань,
я питала його кожного разу
я бачила, як він спотикається.
Потім я дещо помітила.
Щось дуже незвичайне, за обідом.
Я хотіла спитати про це в Гі Жоржа
до кінця того дня.
Було біля 18:00.
Я вирішила…
допитати його.
Мені дали слово.
Я встала.
Гі Жорж.
Ви раніше слухали експерта з одягу,
який пояснив, що
ніж, який прорізав одяг
тримав лівша.
Ви сказали нам, що ви правша.
Чи це так?
Гі Жорж каже так.
Гі Жорж,
а ви точно правша?
Ви ніколи не користуєтеся лівою рукою?
Він каже ні.
Гі Жорж, я наполягаю.
Ви все робите правою рукою?
Ви не користуєтеся обома руками? Користуєтеся ними однаково?
Він відповів ні.
Гі Жорж,
Мене це дивує.
Тому що ось що я вам скажу…
Я уважно дивилася.
Коли ви передавали фото,
ви брали фото правою рукою.
Але коли їх переглядали,
ви робили так, вашою лівою рукою.
І ви пересуваєте мікрофон лівою рукою.
Таким чином…
Раптом,
він глянув на мене й мовив,
«Це тому що…
«Це логічно…
«Фото, мікрофон…
«Але…»
І він підняв руку: «Але…»
Але що, Гі Жорж?
Ви били правою рукою?
Він сказав так.
Коли ви били ножем, це була права рука?
Гі Жорж сказав так.
До нього дійшло, що він щойно зробив.
Він повністю змінився.
Його посмішка стає презирливим поглядом.
Він розсердився на себе та на Соланж Думік.
Він ріже її поглядом.
Він опускає руку.
В залі суду запанувала мертва тиша.
Він щойно зізнався, він зіграв це.
Ми його бачили.
Ми бачили справжнього Гі Жоржа, іншого.
В той момент відчувалася
жорстокість. Гі Жорж - вбивця.
Дякую.
Отже, в той момент,
я повернулася до Гі Жоржа
і спитала його,
«Про що ви щойно сказали? Що мали на увазі?»
Ми всі очікували почути,
«У вуличних бійках…»
Гі Жорж, якого ми знаємо за останні п'ять днів.
Зі свого стільця,
він буквально підскочив на ноги, щоб відповісти. Отак.
І він закричав, вказуючи на мене,
на обличчі була ненависть.
Він закричав,
«Це вона! Це її пастка! Для неї це гра!»
І Думік відповіла,
«Ні, це не гра»
Тут дуже багато болю та страждань.
«Але я вважаю це зізнанням
коли протягом 15 секунд ви готові були вбити мене».
Я втратила контроль.
Я розплакалася.
На щастя, в мене було волосся.
Але все випало. Суд оголосив перерву.
Ми бачили його в судовій залі,
його оточували охоронці, але вони відійшли
і ми змогли поговорити віч-на-віч.
Однак…
Гі Жорж не був у тому стані, щоб говорити.
Це був інший Гі Жорж.
Це не був чоловік, якого ми бачили раніше.
Я відчувала, що я говорила
з покрученим шматком арматури.
І я відчувала всю цю лють,
що ось-ось вибухне, можливо на мене.
Тому що я думаю це була сліпа лють.
Охоронці, напевне, відчували те ж саме.
Тому що першого разу
один з них сів між мною та Гі Жоржем.
Я відчула, що зустрілася
з Гі Жоржем, якого бачили жертви.
Раптом я відчула всеосяжне
відчуття руйнування…
Все це зруйнувало життя навкруг мене.
Зруйноване життя Гі Жоржа. Його життя зруйноване спочатку.
Це незаперечно.
І…
Це були тільки біль та руйнування.
ДЕНЬ 6
Коли відновилися слухання в понеділок на шостий день,
усі були переконані, що Гі Жорж заговорить.
Ми всі чекаємо, але нічого. Лава пуста.
Вранці він відмовився йти до суду.
Тому суддя
наказав привести його силою,
щоб він з'явився у суді.
Він був неголений.
Він був у поганому настрої,
розпатланий, дуже злий.
Суддя намагався відновити слухання.
«Гі Жорж, коли ви йшли звідси ввечері в п'ятницю,
ви могли сказати щось родинам.
Ви готові говорити зараз?»
Гі Жорж сказав, «Зараз не готовий».
Я поговорю з родинами, але не так.
Я злюся на правосуддя».
ДЕНЬ 7
Це він. Ніяких несподіванок.
ГІСЛЕН БЕНАДІ МАТИ ЕЛЬЗИ
Ви намагаєтеся сказати, що він людина,
але насправді це не так.
Я справді не знала чи буде говорити Гі Жорж,
але я все думала…
Сподіваюся, що не повториться минулий тиждень.
В той момент, єдине
на що сподівалися Алекс Урсуле і я,
це те, що він насправді пояснить собі,
щоб ніхто не міг нам сказати, «він почвара».
Ми мали зрозуміти, чому він це зробив.
Йому принаймні треба було зробити це.
Це було питання моралі відносно його вчинків.
Щонайменше, йому треба було знайти силу духу
в суді, щоб пояснити все судові та родинам.
Він має встати.
Якщо це людина, він має встати й сказати,
«Так, я це зробив».
У вівторок опівдні,
Гі Жорж змінився.
Він поголив голову.
Він змінив свій зелений спортивний костюм
на бездоганний білий светр.
Зайшла Елізабет, яка втекла від нього у 95-му.
Гарна, довге руде волосся.
Її посадили прямо перед Гі Жоржем і вона чекала.
Алекс нахилився до Гі Жоржа і сказав йому,
«Якщо у вас є що сказати, то зараз саме час.
Скажіть це вашій родині.
«Скажіть нам, ви напали на Елізабет?»
І Гі Жорж…
сказав так. Він опустив очі й сказав так.
Ми ледве чули його. Це був шепіт.
Урсуле продовжив. Він сказав,
«Чи це ви вбили пані Ескарфай?»
«Так».
«Ви вбили Кеті Роше?»
«Так».
Це було як літанія.
Урсуле перераховував імена кожної жертви.
«Це ви вбили пані Сіротті, пані Бенаді…»
«Так, так, так».
Ці «так» йшли десь зсередини.
В той час, в залі суду була мертва тиша.
Можна було б почути муху в залі суду.
Єдине, що ми почули
після того, як закінчив Гі Жорж,
це слова однієї з матерів жертв,
яка сказала дякую.
Я сказала «Дякую»
І він кивнув.
ЛІЛІАН РОШЕ МАТИ КЕТІ
І зараз я згадую
цей монолог,
в якому я подякувала вбивці своєї дочки.
Але це просто вискочило.
Я тоді не думала.
Судячи з жертв, Гі Жорж обирав
жінок в широкому діапазоні - від 19 до 32 років.
Не було якогось фізичного стилю.
Брюнетки, блондинки, руді.
Високі й низькі.
Жодна не страждала на депресію, не безробітна, не одинока…
не була подавленою.
Це були приземлені жінки з амбіціями, хлопцями…
Він нам розказав, що його провокувала їхня енергія.
Чим вони були жвавішими, тим більше його притягували.
Він сказав, що
коли бачив їх на вулиці,
його притягувала та енергія, яку вони випромінювали.
Саме ця енергія притягувала його,
будила його.
ДЕНЬ 13
Це було несподівано.
Пішло не за планом.
Ми вирішили,
що треба захищати його до кінця.
Якби я за це не трималася і не захищала б його,
Гі Жоржа, це б означало,
що я його покинула.
Ще одна жінка, що покинула його.
Це було нестерпно.
Тому я захищала його.
Ваша Честь.
Пані та панове суд та присяжні.
Сьогодні,
я першою стою перед вами,
та захищаю пана Гі Жоржа.
Захищаю бездоказове.
Я б хотіла звернутися до вас, Гі Жорж.
Я хотіла б сказати,
що ви можете бути психопатом,
але ви таким не народилися.
Психопатом не народжуються, ним стають.
Вердикт не буде здивуванням.
І…
Я не знаю, яке буде у вас майбутнє.
Ваше майбутнє буде іншим.
Але ви зможете вплинути на це майбутнє.
ДЕНЬ 14 ОСТАННІЙ ДЕНЬ СЛУХАНЬ
Слухання продовжилося о 16:42.
Суддя паризького кримінального суду оголосив вирок.
«Пане Гі Жорж,
вас засуджено до довічного ув'язнення
з мінімальним строком 22 роки».
У залі почали обійматися й цілуватися.
Можна навіть було чути сміх серед відповідачів.
І це все.
ЕПІЛОГ
Я ВАМ ДУЖЕ ВДЯЧНА,
ТОМУ ЩО Я БАГАТО ЧОГО ВІД ВАС ВЗЯЛА.
ЕЛЕН ФРІНКІНГ
НЕ СУМУЙ МИ СЛУХАЄМО СПІВ ПТАШОК
Я не була на суді,
і почула це пізніше. Це було дуже емоційно.
Він попросив прощення в жертв.
А через те, що мене там не було,
Я думала про прощення та все таке.
І я усвідомила, що ні, я не зможу пробачити йому.
Він не нападав на мене, він нападав на Елен.
І таким чином…
я вирішила йому написати.
ПАНУ ЖОРЖУ, ГІ
І він відповів.
ШАНОВНА АНН,
НЕ ХОЧУ ВАМ БРЕХАТИ,
Я НЕ СПАВ НІ 7, НІ 8 ЛИПНЯ.
ЗВЕРТАЮСЯ ДО ВАС ВІДКРИТО,
ЯК ДО СВОГО ДРУГА.
Я ВАМ ТАК БАГАТО ВИНЕН,
ТОМУ ЩО ТАК БАГАТО ЗАБРАВ.
Вона довірила мені його листи,
як спадок.
Вона також попросила мене
дізнатися, чи можуть ці листи
використати психіатри, щоб зрозуміти Гі Жоржа.
Побачити в ньому щось більше,
ніж вбивцю, побачити розумну людину,
зрозуміти хто він є та звідки з'явився.
Я НЕ ВТРАЧАТИМУ НАДІЇ
У В'ЯЗНИЦІ
СКАЖІТЬ МЕНІ, ЩО РОБИТИ
Думаю, ми можемо дізнатися щось з листів Гі Жоржа,
щоб інші Гі Жоржі, яких багато,
не вчинили заплановане. Це те, що зараз важливо.
УНЦІЯ ПОПЕРЕДЖЕННЯ ЗЛОЧИНУ
Як розпізнати це та допомогти їм
опанувати біль та не спричиняти ті жахи.
ЦЕ МИЛО З ВАШОГО БОКУ, АНН
Це дуже незвично
коли мати пише вбивці своєї дочки.
Тому що вона бажає помсти.
Анн вірить, що Гі Жоржа
досі можна врятувати.
Що його можна вилікувати,
пройти терапію, працювати з ним.
Думаю, вона в це вірить.
Це горіх.
Він також страждав. Його зрубали.
Він гарний. Елен.
Я хочу поділитися знаннями,
важкою роботою, щедрістю та всім іншим.
Не хочу ділитися ненавистю. Точно не хочу.
Це не моє.
Ось. Сувенір для вас.
Їх небагато.
Цей тут…
Це спокій.
Ви берете свій жаль і щось з цим робите.
Цим я хочу поділитися.
ЕЛЕН
ПАСКАЛЬ
КЕТІ
ЕЛЬЗА
АНЬЄС
МАГАЛІ
ЕСТЕЛЬ
ЗАВДЯКИ НАПОЛЕГЛИВОСТІ РОДИН ЗАГИБЛИХ,
ФРАНЦІЯ ОТРИМАЛА БАЗУ ДАНИХ ДНК У 1998 РОЦІ
ЩО ДОЗВОЛИЛО ВИРІШИТИ СОТНІ СПРАВ.
Переклад субтитрів Валерій Резік