Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Есе ли трябва да пишем?
Петстотин думи на тема "Кой съм аз"?
Изобщо не знам кой съм. Как ще измисля текст с 500 думи?
Ще пиша цяла вечност.
Срокът е след седмица? Майко мила!
Най-ужасната тема на света - аз.
Прекалено се тревожиш, Чарли Браун.
Добре познатият Чарли Браун.
Симпатичен, но вечно с лош късмет.
Вероятно сте чували за него. Със сигурност сте го виждали.
Има го навсякъде -
по вестници и книги, в киното и телевизията.
Обикаля цял свят, дори лети.
Стъпвал е и на Луната. - Майко мила!
Човек има чувството, че Чарли Браун, кучето му Снупи
и останалите Фъстъчета съществуват открай време.
Лайнъс винаги е бил специален за мен.
Лайнъс ми е любимец. - Фенка съм на Удсток.
Франклин бе поразително важен за мен.
Любимият ми герой е Ментовата Пати.
Да, Снупи. - Най-много харесвам Снупи, естествено.
Вече 70 години Фъстъчетата са част от живота ни.
"Пийнътс" е отделен свят.
Имат зрители по цял свят.
Привлича всички, затова се е превърнал във феномен.
Комиксът "Пийнътс" може да е световен феномен,
но в центъра на всичко е добрият ни познайник Чарли Браун.
Обичам "Пийнътс" и обичам Чарли Браун.
Обичам Чарли Браун!
Чарли Браун ми е много близък.
Но кой в действителност е Чарли Браун?
Откъде се появява?
Кой би се интересувал от мен? Не съм нищо специално.
"Кой си ти, Чарли Браун?"
ТЕКСТА ЧЕТЕ ЛУПИТА НЬОНГО
Много преди да се появи момчето Чарли Браун,
имало един мъж на име Чарлс Шулц, който мечтаел да стане карикатурист.
Винаги съм искал да направя комикс.
Мисля, че мечтаех за това от шестгодишен.
Почти от самото си раждане
Чарлс Шулц сякаш е предопределен да се занимава с комикси.
Като беше малък...
ЛИН ДЖОНСТЪН, КАРИКАТУРИСТ
...чичо му му викаше Спарк,
по аналогия с коня Спарк Плъг от един комикс.
И вече всички му викаха Спарки.
Беше единствено дете,
беше детенцето, с което никой не говори.
Беше болезнено срамежлив.
КАРЪН ДЖОНСЪН, МУЗЕЙ НА ШУЛЦ
Когато се разхождаше с майка си из Сейнт Пол, забиваше поглед в земята.
Срамежливецът е толкова добър ученик, че прескача една година.
Но съдбата е начертала друго.
Беше най-малкият в класа, с година по-малък,
което за дете е сериозно нещо.
ЧИП КИД, ГРАФИЧЕН ДИЗАЙНЕР
Беше му трудно да не изостава. Беше нещастен.
Смятал, че не е важен за другите деца.
ДЖИЙН, ВДОВИЦА НА ШУЛЦ
След часовете Спарки обичал да ходи в бръснарницата на баща си.
"Когато се чувствам много самотен, ходя в бръснарницата.
Все ме питаха ще искам ли бръснене."
Но и това си има лошите страни.
Когато ходех в бръснарницата и той ме подхванеше,
можеше по средата на подстригването да влезе важен клиент
и ставаше много конфузно.
Татко казваше: "Я седни там,
почакай, докато обслужа този господин".
Умирах от срам да седя отстрани, наполовина подстриган.
В гимназията Спарки разваля отличния си успех.
Струва му се, че се проваля.
В осми клас всичко се срина.
Провалих се по всички предмети.
Радост му носи единствено рисуването на комикси.
Рисува по цял ден и мечтае един ден да рисува комикси
като онези, които чете във вестника.
В Сейнт Пол бяхме абонирани за два вестника,
а в събота вечер татко отиваше до дрогерията
и купуваше два минеаполски вестника, за да имаме четири комикса.
Живеех заради тези мигове.
Петстотин думи за това кой съм аз. Кой съм, Снупи?
Син съм бръснар.
Обичам бейзбол, ходя на училище... Гледам да избутам деня.
Не мога да се справя с това домашно.
Но ти не можеш да ме разбереш, Твоят живот е песен.
Седни, стани, търкулни се...
Кучешкият живот е прост.
ТРОП, ТРОП
"Спарки отива на война!"
През 1942 г. Спарки е призован за военен набор.
"Какво става, като те вземат в армията?"
"Изпращат те някъде."
"Точно от това се боях."
За Спарки напускането на дома е съкрушително.
Бил е много близък с майка си, болна от доста време.
Спарки не е знаел колко тежка е болестта,
че тя едва ли ще оцелее.
Това го е накарало да се чувства много изолиран, изоставен.
Когато трябваше да се явя във Форт Снелинг,
в Минесота, тя каза, че трябва да се сбогуваме,
защото едва ли ще се видим отново.
И аз заминах.
Ставаше много потиснат, видимо бе разтърсен,
щом говореше за смъртта на майка си.
Това извикваше сълзи в очите му.
Вероятно му е останало като нещо, което никога не напуска мислите му.
"Странна работа.
Може да се мотаеш, без да мислиш за нищо особено.
И изведнъж нещо ти напомня за изгубена любов."
Внимание!
Не знам как съм оцелял там.
Отдавна беше,
но е нещо, което никога не се забравя.
Младият Спарки не се е отделял от дома дори за ден.
Но през войната пътува чак до Франция и Германия.
Докато служи, често тъгува по дома и се чувства самотен.
И рисува, точно както когато е бил малък.
Не се отделя от скицника си.
"КАКВИТО БЯХМЕ", СПАРКИ
След края на войната се прибира, по-решен от всякога да стане карикатурист.
Бате, помогни ми за домашното по математика.
Не виждаш ли, че пиша есето?
За какво пишеш?
За това кой съм аз.
Ти ли? Ще ти кажа кой си ти.
Ти си моят батко.
И ако не ми помогнеш за математиката, си доста смотан батко.
Ето, погледни.
Майко мила.
Така. Ако имаш две ябълки и ти дам още три,
колко ябълки ще имаш?
Все тая. Не мога да изям повече от една ябълка.
А и кой ги раздава тези ябълки?
Явно есето ми ще трябва да почака.
Спарки иска да рисува комикси повече от всичко на света.
Също като Чарли Браун не спира да опитва.
И пак като Чарли Браун постоянно се проваля.
Пращах по десет комикса на "Сатърдей Ивнинг Поуст".
Докато излязат, работех по черновата.
Като изпратех комикса, правех нещо друго.
Няколко от комиксите на Спарки биват публикувани.
В тях обаче още ги няма Чарли Браун и Снупи.
Мислиш си, че публикуваш ли веднъж, нататък вече е лесно, но не е така.
Купиха ми два-три комикса, после с месеци не продадох нищо.
В течение на пет години Спарки опитва и не успява.
Тогава започва да се усеща.
Прави комикса "Малки хора".
В него се появява героят Чарли Браун.
КЕВИН СМИТ, РЕЖИСЬОР
Има и куче, не съвсем като Снупи, но приличащо на него.
Лека-полека осъзнах, че като рисувам деца,
комиксите с тях най-много допадат на редакторите.
Рисунките му най-сетне добиват известност.
Така един ден през 1950 г. той публикува първия си епизод от "Пийнътс".
ОТ ДНЕС: "ПИЙНЪТС"
В първата история се появяват трима герои -
малко момиченце на име Пати, момченце на име Шърми
и Чарли Браун, който в епизода преминава пред тях.
Ето го, минава Чарли Браун. Добрият ни познайник Чарли Браун.
В мига, в който отминава: "Как го мразя тоя!".
Толкова е...
Доста грубо.
РОБ АРМСТРОНГ, АНИМАТОР
Но това е детството.
Децата са жестоки в отношенията си.
ДРЮ БАРИМОР, АКТРИСА
Подтикват те да наденеш предпазната броня.
А после до края на живота си си напомняш да я свалиш.
Не след дълго цяла Америка вече е влюбена в добрия стар Чарли Браун.
Има образ, в който се разпознавам.
ПОЛ ФИЙГ, РЕЖИСЬОР
Очевидно смотан и отхвърлян като мен.
Поне така се чувствах. Страхотно беше.
ДЖЕНИФЪР БОЙЛАН, ПИСАТЕЛКА
Виждаме как се подиграват на Чарли Браун.
Няма как да не му симпатизираш - толкова болезнено човешки е.
Не спира пред трудното.
МИЯ ЧЕХ, АКТРИСА
Става, изтупва прахта и продължава. Яко е.
КИЙТ УИЛЯМС, АКТЬОР
Мечтата на Спарки най-сетне се сбъдва.
Постига я, бидейки себе си.
Историите за Чарли Браун са собствените ми патила от лошия период.
Мисля, че той притежава нещо, което всеки от нас носи у себе си.
И най-вече аз. Аз съм Чарли Браун.
Лайнъс, как да измисля петстотин думи за себе си?
Нищо у мен не си струва да бъде описано.
Това домашно ти дава страхотна възможност.
Каква възможност?
Да си зададеш едни от най-важните въпроси.
Кой съм аз? Защо съм тук? Каква е ролята ми в този свят?
Майко мила! И как ще го разбера всичко това?
Виж, Чарли Браун, когато аз съм изправен пред труден въпрос,
обръщам се към великите умове.
Испанският писател Мигел де Сервантес е написал:
"Кажи ми какви са другарите ти и ще ти кажа какъв си ти".
Какви са другарите ми ли? Какво значи това?
Да се вгледаш в приятелите си,
онези, с които прекарваш времето си, може те да ти помогнат.
Не съм сигурен. Струва ми се обречено.
Я по-ведро, Чарли Браун.
Имаш цяла седмица да си отговориш на най-важните житейски въпроси.
Спарки често казва, че прилича много на Чарли Браун.
Но по нещо от автора има у всеки образ в "Пийнътс".
Той е точно такъв...
ПЕЙДЖ БРАДЪК, "КРИЕЙТИВ АСОШИЕЙТС"
...какъвто искаш да е авторът на комикса.
Някак съчетава в себе си всички герои.
Лайнъс е философското у Шулц.
У него дреме философ, винаги има мнение.
Определено философска натура. Какъвто беше и Спарки.
Лайнъс винаги задава важните въпроси
за смисъла на живота, мястото ни във Вселената, съвкупността на нещата.
"Животът е тежък, нали, Чарли Браун?"
Мисля, че Лайнъс ми е близък, защото имам "любимо одеялце".
Постоянно се мотаех, наметнал синьо одеяло.
Мога да се разпозная у него.
И аз имах одеялце.
Стоях пред пералнята
в перaлното, където ходеше мама,
и ревях, докато се переше, ревях и докато се сушеше.
Викаха ми Лайнъс.
ЩРАК!
Лайнъс може да е много умен и много тъп.
Може да е наивен. И всезнайко.
Природата му е такава, че му щукват всякакви идеи.
Лайнъс и Чарли Браун изразяват милата страна от личността на Спарки.
Но голямата сестра на Лайнъс Луси...
Луси е истинско чудовище.
"Много досаден индивид си ти, Чарли Браун."
И гръмогласна, и даже страшничка.
Луси е забавна, но е много зла.
Повечето хора не харесваме Луси, защото е зла.
Същевременно е...
Някак е твърде зла и... До степен да е забавно.
Всеки знае какво прави Луси с топката.
Чарли Браун се е засилил, а Луси дръпва топката.
НОА ШНАП, АКТЬОР
Той изпищява и пада по гръб.
ТЯ ПАК ГО НАПРАВИ!
Класика!
ООХ! - ХА!
ТУП!
Кои от образите са ми особено симпатични ли?
Харесвам ги всички, защото всеки носи по нещо от мен.
Сарказмът ми е отишъл при Луси.
Мекушавостта съм дал на Чарли Браун.
НЕ ГО ПОНАСЯМ!
Мечтателят виждам у Снупи.
Снупи!
Чарли Браун и другите деца приличат по нещо на Спарки,
но при Снупи няма ограничения.
Снупи е куче, отказало да бъде куче.
Много е вдъхновяващ, нали?
Божичко, обожавам Снупи. Толкова е сладък и забавен.
Всички обичат Снупи. Олицетворява това, което искаме да бъдем.
Казваш си: "Днес искам да съм военен пилот, ас".
На другия ден се правя на кинозвезда или на нещо друго.
Снупи живее живота си с всички тези фантазии.
Но дори Снупи е проекция на нещо истинско от живота на Спарки.
Прототип на Снупи е куче, което имах, когато бях на 13 г.
Неслучайно Снупи кара кънки и играе хокей. Правил го е и Шулц.
НАКАЗАТЕЛНА СКАМЕЙКА
Като повечето велики автори,
вложил е от себе си в героите.
Личи в темите, които героите обсъждат, по нещата, които харесват.
Трябва да получа добра оценка на есето.
Дали да не говоря с професионалист?
ПСИХИАТРИЧНА ПОМОЩ - 5 ЦЕНТА ОТВОРЕНО
Здравей, Чарли Браун. Какъв е проблемът днес?
Не мога да напиша есето за училище. Ще ми помогнеш ли?
Категорично да. Доста мислих за теб и недостатъците ти.
Недостатъците ли? Мисля, че това няма да помогне за...
Чуй, Чарли Браун.
Ще научиш какъв си, ако професионалист ти посочи многото ти недостатъци.
Многото ми недостатъци?
Точно така.
Създадох патентована система, чиято ефективност ще те изуми.
Настани се удобно.
Подготвила съм стотици слайдове за илюстрация на слабостите ти.
Гаси светлините.
Започваме с ранните ти години.
ДОБРИЯТ НИ ПОЗНАЙНИК... ДА, СЪР!
Виждам, че още в началото не си бил особено харесван.
КАК ГО МРАЗЯ ТОЯ!
Нямаш фенове.
Връстниците ти винаги са те изпреварвали.
Ето.
Внимавай сега.
Ако се вгледаме по-сериозно, ще открием модел -
поредица повтарящи се провали.
БУМ!
Начело с теб отборът ти по бейзбол е изгубил всичките си мачове.
А, спечелихме няколко.
Така е, когато си бил със счупена ръка.
Да продължим на спортна тема.
Никога не си успял да ритнеш топка.
Виждаш ли?
Проваляш се и извън груповите спортове.
Проваляш се и сам, и с други.
А сега да видим какво става на Свети Валентин.
ГАДОСТ!
Стига! Не издържам повече.
Дано помогнах за есето! До ден-два ще ти изпратя подробна сметка.
Провал, провал, провал.
ВЪЗДИШКА
Спарки черпи идеи за Чарли Браун основно от детството си.
Но когато вече има свои деца, техните лудории влизат в комикса.
Вероятно черпя от децата си повече идеи,
отколкото ми се ще да призная.
Като гледам безобидните им свади, хрумват ми разни идеи.
Според мен единственото, което е наистина забавно,
е нещо, плод на отделната гледна точка.
А единствената гледна точка, която има даден автор, е неговата лична.
Още като дете бях наясно с факта,
че някъде в Америка има мъж,
който седи на голямо бюро, човек с жена и деца.
Става сутрин, рисува Снупи и отива да кара кънки.
Едно от момчетата правеше модели на самолети, показа ми най-новия.
И изведнъж ми щукна да нарисувам как Снупи в кучешката колиба
се прави на пилот от Първата световна война.
Един ден чул сина си Крейг да казва
по адрес на минаващ край тях младеж:
"О, този се прави на Джо Готиния".
И се появява "Джо Готиния".
Всичко в комиксите отразява нещо у Спарки.
Ако пишеше за симфония, която Шрьодер свири,
то това беше любима на Шулц симфония.
МАЙКО МИЛА!
Черпи от личния си опит.
Когато човек беше край него, все се питаше какво ли наблюдава.
Наричах го "сладкия Бабу". Скоро това се появи в комикса.
"И нещо специално за моя сладък Бабу."
Стана нещо, с което Сали...
ЧЕСТИТ СВ. ВАЛЕНТИН, СЛАДЪК БАБУ
...тормози Лайнъс.
"Не съм ти "сладък Бабу"."
"Мърльо". Откъде идва това?
От мой приятел, който наричаше децата си със странни прозвища.
Момченцето му щурееше из дневната, а той каза: "Мърльо, я да си лягаш!".
Реших, че ще е удачно име за герой от комикс.
Това е образ, на когото очакваш да се присмиват.
Периодично останалите отиват при него и му казват да се засрами.
"Знаеш ли на какво прилича?" "На какво?"
"На земен насип."
А той не търпи това. Мърльото има достойнство.
Като едно трансджендър дете.
Сигурно това ме е привлякло.
Луси не помогна особено.
Нужно ми е второ мнение.
Деветдесет и седем, 98, 99, 100.
Мой ред е.
Мърльо!
Правиш мизерия.
Здрасти, Чарли Браун. Ще помагаш ли за кюфтетата от кал?
Май няма да мога, Мърльо. Трябва да пиша нещо за училище.
Ела да скачаме на въже!
А, не, идва малката червенокоска.
Какво ти става, Чарли Браун?
Не бива да ме вижда. - Защо?
Може да не хареса това, което види.
Мисля, че по-важното е как ти виждаш себе си.
Аз се харесвам, не ме интересуват другите.
Така ли? Дори да те мислят за мръсен?
Аз не се смятам за мръсен, а се виждам като нещо от историята -
покрито с прахта и пепелта на безчет векове.
Вероятно ми липсва твоята увереност.
Ще си вървя, докато червенокоска не ме е видяла.
Горкият Чарли Браун.
Като при Чарли Браун
и в живота на Спарки има червенокоска.
На млади години Спарки се запознава с Дона Уолд, малката червенокоска,
в която се влюбва до ушите.
Дона е била сгодена за пожарникар.
Но не била сигурна дали е добър избор.
Къса с него и започва да излиза със Спарки.
Много се надявах да се омъжи за мен.
Не стана.
Сигурно си е мислил, че ако работи много,
ако бъде такъв или онакъв,
тя ще забрави пожарникаря, ще се омъжи за него.
Но не става така и тя се омъжва за пожарникаря.
Отдадох сърцето си, посветих й се, а тя ме напусна.
НИКОЙ НЕ МЕ ХАРЕСВА
Преживях го много тежко. Години наред сънувах.
Искал е да се ожени за тази жена.
История в стила на Чарли Браун.
ПОЩА! - ПЛЬОК!
Не само Чарли Браун е нещастен в любовта.
"Пийнътс" е свят на несподелена любов.
Луси копнее по Шрьодер.
Побърквам се от смях колко категоричен е той. "Не!"
ЛАЛО АЛКАРАС, АНИМАТОР
Сали иска Лайнъс.
Ментовата Пати по едно време си пада по Чарли Браун.
Непрекъсната поредица от случки с тези деца,
чиито сърца са пълни с любов, която почти винаги е несподелена.
Постоянният му копнеж по червенокосата
беше толкова... Беше нещо много мое.
Аз винаги бях влюбен до умиране
в някоя съученичка, до която дори не смеех да си помисля да доближа.
АЙРА ГЛАС
И всеки ден като че ли ще събере смелост
да заговори червенокосата.
"Ето, днес вече..." Но това така и не се случва.
ЛЮБОВТА ТЕ КАРА ДА ПРАВИШ СТРАННИ НЕЩА
Шрьодер, много си талантлив!
Дали хората те харесват заради музиката?
Може и да е така, но би било странно,
защото това, което най-обичам в музиката, е, че ти дава уединение.
Музиката като че ли изразява теб самия.
Каква ли мелодия би представлявала мен?
Чарли Браун, как върви есето? Прожекцията ми помогна ли?
Здравей, Шрьодер! Липсвах ли ти?
През годините Фъстъчетата растат и се променят, също като Спарки.
Целта невинаги е просто забава.
Децата ми пораснаха и комиксът вече не беше толкова детски.
Стана доста по-абстрактен.
Детето е карикатура на онова, което е възрастният,
на грижите на възрастните, на репликите, които казват те.
Много симпатична анимация, забавни герои, смешни моменти.
Но има и много дълбок смисъл.
Сложни образи са - обсъждат човешките чувства,
преживявания, състояния.
За мен той е един от най-добрите, когато стане дума да долови настроение.
АЛ РОКЪР, ЖУРНАЛИСТ
Улавяше настроенията в страната.
Винаги търсеше истината.
БИЛИ ДЖ. КИНГ, АКТИВИСТКА
И я изричаше.
Спарки искаше всички да са равни. Това беше неговата истина.
В края на 60-те г. Спарки създава образа на Ментовата Пати -
независимо момиче, живеещо с един родител.
Тя не носи училищната униформа, а сандали и къси панталонки.
Тя беше много различна.
Много нетипична за героиня на комикс.
Съвсем индивидуализирана.
Много е различна, но се приема каквато е
и така й е добре.
Ментовата Пати получава лоши оценки.
Тя все заспива в час.
Но е ненадминат питчър.
Винаги побеждава бейзболния отбор на Чък.
Понякога дори със 100 на едно.
Спортната натура Пати
е вдъхновена от приятелката на Спарки Били Джийн Кинг,
една от най-добрите тенисистки на всички времена.
Можеше да видиш момиче, което спортува.
За мен, като момиче, това беше нещо страхотно.
Спарки беше феминист.
В "Пийнътс" Спарки винаги гледа момичетата да са толкова силни,
а понякога и по-силни от момчетата.
ГОВОРИ!
Комиксът е огледало на живота.
Ментовата Пати може би отразява тенденция сред децата
да са независими и да говорят открито.
"Ето ме, идвам! Спри ме, ако можеш!"
ФРАС!
ГОСТИ - ДОМАКИНИ 12:0
Да! Юху!
Да!
Добра игра, Чък.
Но изглеждаше малко разсеян.
Странно, че мениджърът на отбора не те отстрани.
Той е мениджърът на отбора.
Чарли Браун, добре ли си?
Заради домашното е. Трябва да разбера какъв е смисълът на живота ми.
Олеле, Чък. Това се казва задача.
Радвам се, че нашата учителка не ни дава домашни.
Тази седмица всеки ден имахме домашни.
Хората открай време се питат какъв е смисълът на живота, Чарли Браун.
Дядо все казваше, че смисълът на живота е да даряваш и получаваш любов.
И постоянно въздишаше.
Не знам дали някой някога ще ме обича.
Помолих Луси да ми помогне, но тя ме попита какво ми става.
Има ли нещо хубаво в мен?
Категорично, Чък. Имаш много добри качества.
Така ли? Кои например?
Много си мил.
И щедър.
И отзивчив. Ти винаги помагаш.
Мил, щедър, отзивчив. Благодаря ви!
Луси, слушай само!
Не си права. Аз съм мил, щедър и отзивчив.
Естествено, че ще кажат така.
Мил си, защото мятанията ти са лесни.
И си щедър - подари им много рънове.
Отзивчиво им помогна с играта.
Точно така въздишаше и дядо.
Франклин Армстронг е от последно появилите се герои в комикса.
Появата му променя "Пийнътс" завинаги.
Бях в осми клас, когато в "Пийнътс" се появи Франклин.
Помня колко се шашнах. "Еха, черен герой!"
Беше черно момче.
Чета комикса и изведнъж в него виждам дете, което прилича на мен.
За днешните виждания това не е нищо особено,
но през 1968 г. да видиш черно и бяло дете да играят заедно, е било поразително.
Когато през 1968 г. той вкара Франклин в комикса,
градовете горяха заради д-р Кинг.
Д-р Мартин Лутър Кинг,
проповядващият ненасилие в борбата за човешки права,
бе застрелян в Мемфис, Тенеси.
Една жена - Хариет Гликман - се свързала със Спарки.
Казала му, че е време той, от трибуната, с която разполага,
да направи нещо.
Казала му, че според нея трябва да прибави към героите черно дете.
Той възразява, че не може, не знае какво е да си черно момче.
Хариет Гликман моли приятелите си Кенет Кели и Моника Гънинг,
чернокожи с деца, да пишат и те на Шулц.
В комиксите от онези години не присъстват цветнокожи.
Спарки осъзнава какво би значило за всички деца,
ако помогне това да се промени.
Искаше да направи нещо значимо,
да заяви мнение.
Той създаваше впечатление на много справедлив човек.
А расовото неравенство не е справедливост.
Дълго време се въздържах за Франклин,
защото ми се струваше, че не мога да го покажа правилно.
ЕДНО, АКО ОБИЧАТЕ!
Не исках да бъда снизходителен.
Опитах се да го направя тихомълком.
Сцената, в която той се появява, е как две момченца са на плажа
и откриват, че и двете обичат да правят пясъчни замъци.
Нищо че едното е черно, другото - бяло.
"Ето, Чарли Браун. Това е истински пясъчен замък!"
Вестниците заплашиха да свалят комикса.
Той не възрази. "Хубаво." Не го спряха.
Но при условие да не показва двамата заедно в клас.
Естествено, той направи точно това.
Интересното с образа на Франклин е,
че не запомняш точно характера му, а това, че е много сериозен.
Сериозно дете. Няма как да не усетя сега,
от позицията на възрастния,
как бремето да си черно дете в свят на бели,
дори този свят да е само комикс,
е било е непосилно за него.
Той знае, че всички го зяпат.
Може би това е смисълът на живота ми - да храня куче.
Не мога повече да отлагам.
Да се хващам за писане.
ЖИВОТЪТ МИ НА КУЧЕ
БЕШЕ ТЪМНА, БУРНА НОЩ
Кой съм аз? Кой съм?
Положението е безнадеждно.
Я да изляза на чист въздух.
Едно от най-важните събития
за Чарли Браун и приятелите му е първото им излъчване по телевизията
в "Коледата на Чарли Браун".
Мама поръча първия ни цветен телевизор...
ДАН ПЪРКИНС, КАРИКАТУРИСТ
...за да гледаме специалния коледен епизод.
За мен това беше велик момент.
Гледаме го заедно на всяка Коледа, пием какао и пада голямо забавление.
Не празнувам Коледа. Мразя я, евреин съм.
За мен тя е едно нищо.
Но коледното издание на Чарли Браун... Нима има нещо по-хубаво?
"Коледата на Чарли Браун" става хит.
За всеки празник започва да излиза специално издание на "Пийнътс".
Като малка нямах традиционни празници.
Все пътувах за участия.
За мен тези специални издания бележеха усещането, което ми липсваше у дома,
че е празник, че е определен ден от годината.
Спомням си специалното издание за Хелоуин,
за Великата тиква.
И повтарящата се шега. "Какво ти дадоха?"
"Ябълка." "Сладкиш." А на Чарли Браун...
Камък.
Да започнем отначало.
Пет, четири, три, две... Включете двигателите.
Специалните празнични издания прочуват "Пийнътс".
Дори НАСА кръщава модулите на "Аполо 10" на Чарли Браун и Снупи.
Поласкани сме, че сме част от програмата и сме много благодарни.
Не съм си и представял, че ще се случат тези чудни неща,
че Снупи ще иде на Луната.
Разбрано. И ние забелязахме приликата.
Това е едно от най-трогателните събития в живота ми.
ДОБРЕ ДОШЪЛ У ДОМА, ЧАРЛИ БРАУН
Трябва наистина да си символ, икона за обществото,
за да кръстят с името ти лунен модул.
Представяте ли си колко трябва да си известен?
Невероятно.
Но докато Чарли Браун и Снупи отиват в открития Космос,
Спарки живее тихо и незабележимо.
Изгражда свой свят,
който изпълва с обичани още от детството неща.
Като ледена пързалка.
И игрище за бейзбол.
Не работеше в студио, а в кампус като на "Дисни".
В едната сграда - кафене, в другата играят хокей...
Харесва ми графикът ми: като се събудя отивам на пързалката,
закусвам, отивам в студиото.
Най-много от всичко обичам да седя и да рисувам смешни картинки.
Ставаше сутрин, спускаше се с колата по хълма,
паркираше на едно и също място през улицата.
Закусваше на ледената пързалка.
Мъфин с желе от грозде.
После отиваше в кабинета си и работеше.
Отиваше в кабинета си и чакаше музата.
Никога не съм го виждала да не работи.
Когато и да отидехме, винаги беше в студиото.
Така правеше. Обожаваше това.
Обичаше уединението на студиото си, където седеше.
Трябва да имаш тази нагласа на самотник,
за да си часове наред сам в помещение, само с гласовете в главата си.
Макар да имаше огромен успех, не съм сигурен дали усети
цялата любов, която изпитваха хората
към него и към героите му.
Гледайки звездите, не се ли чувстваш незначителен, Чарли Браун?
Винаги се чувствам така, Лайнъс.
Как върви домашното?
Не съм написал и дума.
Може би просто съм никой.
Не мисля, че си никой, Чарли Браун.
Благодаря, Лайнъс.
Но какво да правя? Трябва да предам есето утре.
Ами, аз, когато съм в трудна ситуация, понякога намирам решение, гледайки небето.
Не се получава, Лайнъс.
Какво виждаш?
Многобройни звезди може би.
Но каква е връзката с домашното ми?
В известен смисъл звездите приличат на теб.
Ако се загледаш добре, ще видиш, че всяка е различна.
Отличават се по цвят, размери и по степен на яркост.
Но точно тези различия създават нещо прекрасно.
Също като нас.
Всеки един е уникален, но сме част от нещо много по-голямо от нас.
Всички имаме цел в живота, въпреки че е трудно да разбереш каква е.
И всеки ден е едно изпълнено с радост пътешествие към нея.
Може би засега твоята цел в живота е да бъдеш Чарли Браун.
Може би си прав, Лайнъс. Ще се захващам за работа.
Май щом има надежда за Чарли Браун, има за всички ни.
До 1980 г. Спарки е рисувал Фъстъчета всеки ден, цели 30 години.
Това са над 10 000 рисунки.
И никога не е ходил на почивка, не е пропускал краен срок.
Приличаш на катерица в клетка, обикаляш я всеки ден.
Без почивка.
Комиксът е уникална форма на забавление.
Следва те ден след ден.
Трябва да си машина, за да пишеш за едно нещо ежедневно,
без да се повтаряш.
Много аниматори рисуват с молив и после някой омастилява след тях.
Но той държеше лично да повтори с мастило.
За него беше въпрос на чест никой да не докосва комикса му.
Вършеше всичко сам.
През юли 1981 г. Спарки започва да изпитва болки в гърдите.
Вкарват го в болница за сърдечна операция.
Беше в болницата.
Поиска лист хартия, за да нарисува един от героите си.
Искаше да опита веднага, за да се увери, че може да рисува.
Успя, но се получи различно.
Ръката му трепереше и линиите станаха криви.
Вижда се в по-късните комикси,
че ръбовете са някак закръглени.
Казваше: "Понякога ръката ми трепери токова силно,
че я държа с другата, за да рисувам".
Помня, че го гледах как рисува Чарли Браун,
който има голяма кръгла глава.
Ръката му затрепери и той се ядоса.
Но каза: "Мога да рисувам дъжд". С малки резки и чертички,
като дъжд или трева.
И рече: "Сега рисувам така, но комиксите ми още са автентични".
Кривите линии стават негов почерк.
Това е невероятно. Невероятно. Много кариери щяха да са съсипани.
Но той издигна "Пийнътс" на ново ниво
и ни накара да съчувстваме повече и на него, и на героите му.
Това показва, че е готов да поеме риска.
Не се отказа, егото му не каза:
"Щом не мога да рисувам идеално, ще спра".
Това беше неговата същност, така общуваше с хората.
Така живееше.
Иска ми се да вярвам, че от време на време давам решения.
О, НЕ!
Едно от тях е, че Чарли Браун продължава да опитва.
Никога не се отказва, макар да изглежда, че трябва.
Добро утро, Чарли Браун. Как се справи с есето?
Цяла нощ не мигнах, но го завърших.
Може дори да получа шестица. - Би било чудесно.
Но наградите в живота често се появяват по необичаен начин.
Не те разбирам, Лайнъс.
Но ако получа шестица, това със сигурност ще е необичайно.
Есетата ни са оценени. Дали най-сетне ще получа шестица?
Не издържам на напрежението.
Три минус? Майко мила.
Имам шестица.
И имам похвала за хубав изказ и идеална композиция.
Не мога да повярвам, Лайнъс. Толкова труд за три минус.
Горе главата, Чарли Браун. Оценките не са мерило за личността.
И истинското изкуство бива оценено след време.
Това ми дава някаква надежда за бъдещето.
"Понякога не мога да спя нощем и се питам: "Защо аз?".
Отговаря ми глас: "Нищо лично, името ти беше в списъка".
Преди няколко седмици Чарлс Шулц обяви, че престава да рисува,
за да се лекува от рак на дебелото черво.
3 ЯНУАРИ 2000 ГОДИНА
Химиотерапията го изтощи и реши да се пенсионира.
Ясно помня думите му: "Вече не мога да рисувам".
Един ден дойде да обсъдим последния комикс.
Седеше на няколко метра от мен.
Погледна ме, засмя се и каза:
"Нарисувах доста забавни неща".
И веднага усетих тъгата му,
че е разбрал, че вече не може да рисува.
Последният комикс ще излезе на трети януари,
когато ще излъчат този филм.
Примирихте ли се с факта, че вече няма да рисувате?
Не го бях осъзнал допреди... Пишех сценарий за...
СКЪПИ ПРИЯТЕЛИ...
...нещо като сбогуване.
И накрая написах името му, своето име.
Пишеше...
Възможно е да се разплача.
Написах...
ЧАРЛИ БРАУН, СНУПИ, ЛАЙНЪС, ЛУСИ...
НИКОГА НЯМА ДА ГИ ЗАБРАВЯ
Изредих Чарли Браун, Лайнъс и другите.
И изведнъж си помислих...
"Горкото детенце. Така и не успя да ритне топката."
Спарки умира на 12 февруари 2000 г.
На същия този ден
публикуват последния му комикс за Фъстъчетата.
В деня на смъртта му...
НЕ, МИСЛЯ, ЧЕ ПИШЕ...
...пуснаха последния му комикс.
Мисля, че това показва колко дълбоко свързана бе душата му
с душите на невероятните герои, които създаде.
Той беше тези герои.
Невероятно е. Умря, правейки това, което обича.
Той беше един човек, който ежедневно споделя живота си.
И мисля, че почитателите му го разбираха, усещаха го.
Комиксите са забавни, незабравими, чудни.
Човек ги обиква и им се радва.
От тях научаваме много житейски уроци.
Те са за крехката страна на човечеството.
За човечеството и неговата глупост.
За човечеството без жестокост.
Точно от това имаме нужда в нашия свят.
Може да имаме противоречия,
да бъдем придирчиви като Луси,
вечно да се колебаем като Чарли Браун,
да мислим като Лайнъс, че нашата философия е най-правилната.
Но истината е, че живеем заедно.
И разговорите на тези дечица
докосват душата на всеки от нас.
Двадесет години след последния комикс на Чарлс Шулц
историите и героите, които създава, още се харесват по цял свят.
Като Том Сойер и Хък Фин
Фъстъчетата са неразделна част от американската култура.
Все още ни трогват човешките емоции в комикса.
Това никога няма да се промени.
Героите са уникални и вечни.
Хората по цял свят ги ценят и обичат.
Внуците ми ще четат "Пийнътс".
Това е Чарли Браун!
Искате ли да кажете нещо на хората, които са чели "Пийнътс"
през последните почти 50 години?
Това е... Невероятно е, че те смятат това, което правя за добро.
Дадох всичко от себе си.
Чък, къде беше? Грабвай кънките!
Радвам се да те видя, Чарли Браун.
По-живо, Чарли Браун! Какво чакаш?
Няма нищо по-хубаво от първия сняг.
"ПИЙНЪТС" НА ЧАРЛС М. ШУЛЦ
БЛАГОДАРИМ, СПАРКИ. ВИНАГИ ЩЕ ТЕ ОБИЧАМЕ.
Превод на субтитрите Анна Делчева