Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Peame kirjandi kirjutama?
500 sõna selle kohta, kes me oleme?
Mul pole aimugi, kes ma olen. Kuidas ma veel 500 sõna leian?
Sellega läheb terve igavik.
Tähtaeg on nädala pärast? Heldene aeg!
Ei saaks olla halvimat teemat kui mina.
Sa muretsed liiga palju, Charlie Brown.
Vana hea Charlie Brown,
sümpaatne luuser, kel ei paista iial vedavat.
Küllap olete temast kuulnud. Kindlasti olete teda näinud.
Ta on kõikjal olnud.
Ajalehtedes ja raamatutes, filmides ja TV-s.
Ta on käinud kõikjal maailmas ja taevakõrgustes.
Ta on käinud isegi Kuu peal. - Heldene aeg, Charlie Brown!
Justkui tundub, et Charlie Brown, tema koer Snoopy
ja ülejäänud Tobukeste kamp on alati olemas olnud.
Linus oli mu jaoks alati eriline.
Minu lemmiktegelane on Linus. - Mina olen Woodstocki fänn.
Hämmastav, kui tähtis Franklin mulle oli.
Minu lemmik „Tobukeste“ tegelane on Piparmündi Patty.
Snoopy ka. - Muidugi meeldib Snoopy mulle enim.
„Tobukesed“ on 70 aastat meie eludes olnud.
„Tobukesed“ on justkui omaette planeet.
Selle publik on kogu maailm.
See kõnetab kõiki, mistõttu sellest suur fenomen saigi.
„Tobukesed“ võib olla globaalne ikoon,
aga kõige keskel on ikka vana hea Charlie Brown.
Ma jumaldan „Tobukesi“ ja Charlie Browni.
Ma jumaldan Charlie Browni.
Ma tundsin Charlie Browniga suurt sidet.
Aga kes on Charlie Brown päriselt? Ja kust ta tuli?
Miks huvitaks kedagi, kes mina olen? Ma pole eriline.
Kes sa oled, Charlie Brown?
JUTUSTAB LUPITA NYONG'O
Ammu enne seda, kui oli poiss nimega Charlie Brown,
elas mees nimega Charles Schulz, kelle unistus oli koomiksikunstnik olla.
Ma unistasin alati oma koomiksist.
Olen vist kuueaastasest saati sellest unistanud.
Peaaegu tema sünnist saati
tundus, et koomiksid on Charles Schulzi jaoks ette nähtud.
Kui ta oli väike…
KOOMIKSIKUNSTNIK
…kutsus üks tema onusid teda Spark Plugiks samanimelise koomiksihobuse järgi.
Seega kõik kutsusid teda Sparkyks.
Ta oli õdede-vendadeta
ja tema oli sedasorti laps, kellega keegi eriti ei rääkinud.
Ta oli niivõrd uje…
ENDINE SCHULZI MUUSEUMI DIREKTOR
…et emaga Saint Pauli tänavail kõndides hoidis ta pea norus.
Uje Sparky oli koolis nii tubli, et jättis ühe klassi vahele.
Aga see polnudki nii tore, kui arvata võis.
Ta oli klassis kõigist aasta jagu noorem,
mis on lapsena suur asi.
KIRJANIK/GRAAFILINE DISAINER
Ja tal oli raske vanemate lastega sammu pidada. Ta vaevles.
Talle lihtsalt tundus, et ta on teiste koolilaste jaoks tühine.
CHARLES SCHULZI LESK
Pärast tunde veetis Sparky aega oma isa juuksurisalongis.
„Suurt üksildust tundes meeldib mulle isa juuksurisalongis käia.
Seal küsitakse alati, kas tulin habemeajamisele.“
Aga sellelgi oli oma miinus.
Kui ma käisin salongis ja isa lõikas mu juukseid,
tegi asja piinlikuks see, et kui ta oli mu soenguga poole peal
ja sisse astus tõeliselt hea klient,
ütles isa mulle: „Istu õige sinna
ja oota veidi, sest pean seda meest teenindama.“
Nii piinlik oli istuda pingil pooliku soenguga.
Põhikoolis hakkasid isegi Sparky head hinded alla käima
ja ta tundis end täieliku kobakäpana.
Katus vajus sisse vist 8. klassis.
Ma põrusin kõiges, milles sai põruda.
Üks asi, mis Sparkyle rõõmu pakkus, oli tema joonistusvihik.
Ta joonistas kogu aeg ja unistas luua kunagi selliseid koomikseid,
nagu ta ajalehtedes luges.
Meil käis Saint Paulis kaks ajalehte ning laupäevaõhtuti
sõitis mu isa kohalikku poodi
ja ostis kaks Minneapolise lehte, et saaksime nelja koomiksiveergu lugeda.
See oli kogu mu elu mõte.
500 sõna sellest, kes ma olen. Kes ma siis olen, Snoopy?
Ma olen juuksuri poeg.
Mulle meeldib pesapall. Ma käin koolis. Üritan lihtsalt päevi õhtusse veeretada.
See ülesanne on võimatu.
Sa ei mõistaks, Snoopy. Sina ei pea iial midagi rasket tegema.
Istu, seisa, keeruta…
Koera elu on nii lihtne.
MÜRTS MÜRTS
„Sparky läheb sõtta!“
1942. aastal kutsuti Sparky sõjaväkke.
„Mis juhtub, kui sõjaväkke kutsutakse?“
„Sind saadetakse kuskile.“
„Seda ma kartsingi.“
Sparky jaoks oli südantlõhestav kodunt lahkuda.
Ta oli väga lähedane oma emaga, kes oli kaua haige olnud.
Sparkyle ei öeldud kunagi, kuivõrd haige tema ema on,
ega seda, et ema arvatavasti sureb ära.
Sparky tundis end seetõttu väga väljajäetu ja isoleerituna.
Tol õhtul, mil pidin minema Fort Snellingusse
Minnesotas, ütles ema: „Peaksime vist hüvasti jätma,
sest me arvatavasti ei näe teineteist enam iial.“
Ja ma läksingi siis.
Ta oli oma ema surmast rääkides väga masendunud ja nähtavalt vapustatud.
Ta tõesti puhkes selle peale nutma.
Sellest sai arvatavasti asi, mille peale ta kogu oma elu vältel mõtles.
„See kõik on väga kummaline.
Võid kõndida, ilma et millegi konkreetse peale mõtleks,
kui äkitselt meenub sulle kadunud armastus…“
Valvel!
Ma ei tea, kuidas need päevad üle elasin.
See oli küll ammu, aga need on asjad, mida lihtsalt ei unusta.
Noor Sparky polnud seni ühtegi ööd kodunt eemal veetnud.
Aga sõja ajal jõudis ta lausa Prantsusmaale ja Saksamaale.
Sparky tundis oma teenistuse ajal tihti koduigatsust ja üksildust,
seega ta joonistas pilte, nagu oli lapsena seda teinud.
Ta võttis joonistusvihiku kõikjale kaasa.
„NAGU OLIME“ AUTOR: SPARKY
Ja sõja järel oli ta koju naastes kindlam kui eales varem,
et hakkab koomiksikunstnikuks.
Suur vend, ma vajan mata kodutööga abi.
Kas sa ei näe, et ma teen kirjandit?
Millest see on? - Sellest, kes ma olen.
Kes sa oled? Ma ütlen, kes sa oled.
Sa oled minu suur vend.
Ja sa oled nigel suur vend, kui sa mind mata kodutööga ei aita.
Vaata seda.
Heldene aeg!
Olgu. Kui sul on kaks õuna ja ma annan veel kolm,
kui mitu õuna sul on?
Keda huvitab? Ma pole kunagi korraga rohkem kui ühe õuna söönud.
Ja kes see üldse neid õunu jagab?
Minu kirjand peab vist hilisemat aega ootama.
Sparky tahtis üle kõige koomiksikunstnik olla.
Nagu Charlie Brown, üritas ka tema aina uuesti.
Ja nagu Charlie Brown, kukkus ka tema aina läbi.
Ma saatsin Saturday Evening Postile kümme naljapilti.
Vastust oodates tegelesin oma koomiksi kallal.
Kui panin koomiksi teele, töötasin millegi muu kallal.
Paar Sparky koomiksit avaldati,
aga nendes polnud veel Charlie Browni ega Snoopyt.
Arvad küll alati, et esimese müügiga
avanevad sulle kõik uksed, aga see ei käi nii.
Ma müüsin kaks-kolm teost, aga siis ei ostetud mitu kuud midagi.
Sparky üritas ja põrus viis aastat.
Ning siis hakkas talle miski koitma.
Ta joonistas koomiksi pealkirjaga „Li'l Folks“,
milles oli tegelane Charlie Brown…
FILMITEGIJA
…ja koer, kes polnud küll päris Snoopy moodi, aga piisavalt sarnane.
Ma avastasin vähehaaval, et kui joonistan väikseid lapsi,
siis need koomiksid meeldivad toimetajatele enim.
Tema töö hakkas viimaks vedu võtma.
Ja ühel 1950. aasta päeval avaldas Sparky oma esimese „Tobukeste“ koomiksi.
SEE ALGAB TÄNA TOBUKESED
Kõige esimeses koomiksis oli kolm tegelast.
Üks neist oli tüdruk nimega Patty ja teine poiss nimega Sherman.
Ning Charlie Brown oli ka koomiksis ja jalutas nende eest mööda.
Seal ta ongi. Seal läheb Charlie Brown. „Vana hea Charlie Brown.“
Ja kohe, kui ta möödus, ütles poiss: „Vihkan teda.“
See on nii…
See on karm, eks?
KOOMIKSIKUNSTNIK „JUMPSTART“
Aga lapsepõlv ongi selline.
Lapsed on karmid. See, kuidas nad üksteist kohtlevad…
NÄITLEJA/PRODUTSENT
…aitab õppida omale turvist looma.
Ja siis pead ülejäänud elu mäletama turvist seljast ära võtta.
Peagi olid inimesed kõikjal Ameerikas vanasse heasse Charlie Browni armumas.
Siin on tegelane, kellega end samastan…
FILMITEGIJA
…kes on ilmselgelt sama suur nohik või heidik, nagu mina olen
või nagu ma end tunnen. See oli suur asi.
KIRJANIK
Nägime, kuidas Charlie Browni kiusatakse.
Oled Charlie Browni poolt, sest ta on nii puhtinimlik.
Ta rühib ikka edasi.
NÄITLEJA
Ta tõuseb püsti ja proovib uuesti. See on mu arust väga lahe.
NÄITLEJA
Sparky unistus oli viimaks täitumas
ja ta tegi seda lihtsalt endaks jäädes.
Kogu see Charlie Browni värk. Need on mälestused mu enda armetust ajast.
Charlie Brown on vist killuke sellest, mida on meis kõigis.
Peamiselt minus. Peamiselt olen mina Charlie Brown.
Linus, kuidas ma peaksin enda kohta 500 sõna kirjutama?
Minu juures pole midagi kirjapanemist väärt.
See ülesanne on tegelikult su jaoks hea võimalus, Charlie Brown.
Võimalus mida teha?
Sa saad esitada endale osasid elu kõige põhilisemaid küsimusi.
Kes ma olen? Miks ma siin olen? Mis on minu eesmärk maailmas?
Heldene aeg! Kuidas ma peaksin seda kõike välja mõtlema?
Noh, Charlie Brown, kui mina pean rasketele küsimustele vastama,
otsin inspiratsiooni ajaloo suurkujudest.
Hispaania romaanikirjanik Miguel de Cervantes kirjutas kord:
„Öelge, kelle seltsis olete, siis mina ütlen, kes te olete.“
Kelle seltsis olen? Mida see tähendab?
Et pööra pilk oma sõpradele, Charlie Brown.
Inimestele, kellega koos aega veedad. Nemad saavad ehk aidata.
Ma ei tea, Linus. Tundub võimatu.
Pea püsti, Charlie Brown!
Sul on terve nädal, et leida vastuseid elu peamistele küsimustele.
Sparky ütles alati, et ta on väga Charlie Browni moodi,
aga veidi Sparkyt on peaaegu kõigis „Tobukeste“ tegelastes.
Ta oli täpselt selline…
KOOMIKSIKUNSTNIK/LOOVJUHT
…nagu loodadki, et „Tobukeste“ looja on. Kõik tema tegelased justkui ühes isikus.
Linus on hr Schulzi filosoofiline osa.
Tal on filosoofia, tal on midagi öelda.
Ta on vaikselt filosoofiline. Sparky oli ka umbes selline.
Linus esitab alati suuremaid küsimusi teemadel,
nagu elu mõte, meie koht universumis ja kuidas kõik kokku sobib.
„Elu on raske, eks, Charlie Brown?“
Ma vist tundsin Linusega sidet, sest… Noh, mul oli turvatekk.
Ka mul oli kombeks sinist tekki kaasas kanda,
seega lihtsalt tunnen temaga sidet.
Ka minul oli tekike.
Ja mul oli kombeks seista pesumasina ees selvepesulas, kus mu ema käis,
ning nutta pesu ajal ja seejärel ka kuivatuse ajal.
Ja seetõttu kõik kutsusid mind Linuseks.
PLAKS!
Linus võib olla väga tark, rumal, süütu, kõiketeadev.
Tema iseloomuga saab kõiksugu ideid kasutada.
Linus ja Charlie Brown väljendasid Sparky iseloomu toredat külge.
Samas aga Linuse suur õde Lucy…
Lucy on tõeliselt õel.
„Sa oled väga igav isik, Charlie Brown.“
Ning vali ja täitsa hirmuäratav.
Lucy on naljakas, aga väga õel.
Enamikule meist Lucy ei meeldi, sest ta on nii õel. Aga samas
on ta nii liialdavalt õel, et see on täitsa naljakas.
Kõik mõistavad Lucy ja jalgpalli tähendust.
Charlie Brown jookseb ja Lucy võtab palli eest ära…
NÄITLEJA
…ning Charlie kisab ja kukub.
JÄLLE TEGI SEDA!
Klassika.
MÜTSAK!
Millise tegelase vastu ma lähimat sümpaatiat tunnen?
Mulle meeldivad nad kõik, sest igaühes on vist veidi mind.
Minu sarkastiline osa kuulub Lucyle, mu kõhklev osa Charlie Brownile.
MA EI TALU SEDA
Ning unistaja kuulub mõistagi Snoopyle.
Snoopy…
Kui Charlie Brown ja teised lapsed olid veidi Sparky moodi,
siis Snoopyga oli kõik võimalik.
Snoopy oli koer, kes keeldus olemast koer,
ja ta oli väga püüdlik, eks?
Issand, ma jumaldan Snoopyt! Ta on nii nunnu ja naljakas.
Kõik armastavad Snoopyt, sest ta esindas seda, mis olla tahtsime.
Mõtled: „Täna mängin ma esimese maailmasõja õhuässa.
Homme mängin ma filmitähte.“ Mida iganes.
Snoopy justkui elab omaette elu nende fantaasiatega.
Aga isegi Snoopy pärines millestki tõelisest Sparky elus.
Snoopy põhineb päriselt koeral, kes mul umbes 13-aastasena oli.
Snoopy mängis jäähokit ja uisutas, sest Schulz tegi ka mõlemat.
KARISTUSPINK
Seega parimatele loojatele omaselt on tema töös palju teda ennast,
mida on justkui näha selles, millest tegelased räägivad
ja ka mille fännid nad on.
Pean selle kirjandi eest hea hinde saama.
Äkki tasub professionaaliga rääkida?
PSÜHHIAATRILINE ABI - 5 SENTI ARST ON KOHAL
Tere, Charlie Brown. Mis sind täna vaevab?
Mul on raskusi kooli jaoks kirjandi kirjutamisega, Lucy. Aidata saad?
Muidugi. Ma olen tegelikult mõelnud palju sinu ja su puuduste peale.
Minu puuduste? Ma ei tea, kas see aitab… - Kuule, Charlie Brown,
kõige paremini õpid end tundma siis, kui professionaal su mitmeid vigu loetleb.
Mu mitmeid vigu? - Just.
Ja ma olen loonud oma süsteemi, mis peaks su jaoks väga valgustav olema.
Sea end mugavalt sisse, Charlie Brown.
Ma tegin paarsada slaidi sinu paljude vigade ja nõrkuste kohta.
Palun kustutada tuled!
Alustame su varajase eluga.
VANA HEA CHARLIE BROWN… JUST NII!
Nagu näed, kohe algusest peale
ei meeldinud sa eriti teistele.
MA VIHKAN TEDA!
Sa polnud populaarne.
Sa polnud iial omavanuste tasemel.
Näed?
Pane nüüd tähele.
Lähemalt uurides kerkib esile muster,
korduva ebaõnnestumise muster.
PÕMM!
Sinu juhtimisel on su pesapallitiim iga viimase kui matši kaotanud.
Noh, paaril korral oleme võitnud.
Jah, aga vaid siis, kui sul oli käeluumurd.
Spordi teemal jätkates,
sa pole suutnud mitte kordagi jalgpalli lüüa.
Näed?
Sa põrud isegi siis, kui tiimiga ei mängi.
Sa põrud nii üksi kui teistega.
Vaatame nüüd sõbrapäeva.
JAMA!
Aitab! Ma ei suuda rohkem kuulata.
Loodetavasti oli minust kirjandiga abi! Paari päeva pärast saad arve!
Ebaõnnestumine, ebaõnnestumine, ebaõnnestumine.
OEH
Sparky sai enamiku ideedest Charlie Browni jaoks oma lapsepõlvest.
Aga kui ta ise lapsed sai,
hakkas nende lapsepõlv „Tobukestesse“ jõudma.
Ma saan tõenäoliselt rohkem ideid oma lapsi vaadates,
kui arvatavasti päriselt seda möönda tahan.
Lihtsalt nende väikseid vaidlusi ja sääraseid asju vaadates
olen omajagu ideid saanud.
Minu arust kõnetab meelelahutuses miski tõeliselt vaid siis,
kui selle taga on väga singulaarne vaatenurk.
Ja igal loojal on vaid tema enda vaatenurk.
Isegi lapsena olin ma teadlik sellest,
et kuskil Ameerikas on mees,
kes istub suure kaldus laua taga, tal on naine ja lapsed
ning ta tõuseb üles, joonistab Snoopy ja läheb siis uisutama.
Üks mu poegadest tegi mudellennukeid ja näitas mulle uusimat mudelit.
Ning äkitselt tuli mulle pähe, et võiks panna Snoopy kuudi katusele
ja lasta tal esimese maailmasõja õhuässa mängida.
Ühel päeval kuulas ta oma teist poega Craigi
ning neist möödus noormees ja Craig ütles: „Tema käitub nagu lahe Joe Cool.“
Nii sündis Joe Cool.
Koomiksis oli kõik mingil moel Sparky jaoks isiklik.
Kui ta kirjutas sümfooniast, mida Schroeder mängib,
jumaldas ta ise seda sümfooniat.
HELDENE AEG!
Ta kirjutas palju oma elust.
Tema seltsis tundsid alati huvi, mida ta tähele paneb.
Ma kutsusin teda oma musirullikeseks ja peagi oli see koomiksis…
„Ja see on väga eriline, minu „musirullikesele“.“
…ja sellest sai asi, millega Sally…
HEAD SÕBRAPÄEVA, MUSIRULLIKE!
…Linust painas.
„Ma pole sinu musirullike.“
„Haisukott“. Mida see sulle tähendab?
„Haisukott“ pärineb mu sõbralt, kes kutsus oma lapsi naljakate nimedega.
Ta ütles oma väiksele pojale, kes elutoas ringi jooksis: „Mine tuttu, Haisukott!“
Ja ma mõtlesin, et see oleks hea nimi koomiksitegelasele.
See tegelane näeb välja, nagu ta peaks naerualune olema.
Ja vahel ütlevad teised tegelased Haisukotile: „Häbi sul olgu!“
„Tead, mida ta meenutab?“ „Mida?“
„Inim-mullahunnikut.“
Ja teda see ei kõiguta. Haisukott on väärikas.
Noore transsoolise lapsena võis see vist mind kõnetada.
Lucyst polnud küll eriti abi.
Vajan vist kellegi teise arvamust.
97, 98, 99, 100.
Minu kord.
Haisukott!
Sa määrid kõik ära.
Tere, Charlie Brown. Kas aitad mul mudakooke teha?
Ma ei saa vist, Haisukott. Pean koolitükiga tegelema.
Hei! Tule hüppa meiega!
Oi ei! See Pisike Punapea tuleb.
Mis viga, Charlie Brown?
Ta ei tohi mind näha. - Miks mitte?
Äkki talle ei meeldi, mida näeb?
Minu arust on tähtsam see, kuidas sa ise end näed.
Mina meeldin endale teiste arvamusest hoolimata.
Tõesti? Isegi kui nende arust oled sa… räpane?
No mina ei pea end räpaseks, vaid ajaloo osaks,
mida katab lugematul hulgal ajastute tolm ja muld.
Ju mul pole sinu enesekindlust, Haisukott.
Ma parem lähen, enne kui Pisike Punapea mind näeb.
Vaene Charlie Brown…
Täpselt nagu Charlie Brownil,
oli ka Sparkyl päriselus oma Pisike Punapea.
Noormehena tutvus Sparky Donna Woldi, Pisikese Punapeaga,
ning armus kõrvuni temasse.
Ja Donna oli kihlatud tuletõrjujaga,
kelles ta polnud päris kindel.
Ning ta jättis tuletõrjuja maha ja läks Sparkyga välja.
Ma lootsin väga, et ta abiellub minuga.
Aga seda ei juhtunud.
Sparky arvas vist: „No kui ma näen piisavalt vaeva
ning olen seda ja teist ja…
siis neiu unustab tuletõrjuja ja valib minu.“
Aga ei, neiu otsustas siiski tuletõrjujaga abielluda.
Ma pühendasin end ja oma südame täielikult talle ning ta hülgas mu.
MA EI MEELDI KELLELEGI
Ma ei tulnud sellega hästi toime. Nägin sellest aastaid unenägusid.
See oli naine, kellega ta tahtis abielluda.
See lugu on nii väga Charlie Browni moodi.
LIPSTI! POST
Charlie Brown polnud Tobukeste kambas ainus,
kellel armastuses ei vedanud.
„Tobukesed“ on ühepoolse armastuse maailm.
Lucy ihkab Schroederit.
See oli alati naljakas, sest Shroeder ütles alati: „Ei!“
KOOMIKSIKUNSTNIK „LA CUCARACHA“
Sally tahab Linust.
Ühel hetkel tahab Piparmündi Patty justkui Charlie Browni.
Seega moodustub ahel nendest lastest,
kelle südamed on täis armastust, millele… peaaegu kunagi ei vastata.
Charlie pidevad Pisikese Punapea püüdlused olid lihtsalt… nii kõnetavad mu jaoks,
sest ma olin alati raskelt armunud
koolis mõnda tüdrukusse, kelle lähedale ei julgenud ma eal minna.
Ja on palju kordi nagu: „Täna on see päev, mil ma viimaks
räägin selle Pisikese Punapeaga. Täna on see päev.“ Aga seda ei juhtu iial.
ARMASTUS PANEB VEIDRAID ASJU TEGEMA…
Sa oled nii andekas, Schroeder.
Kas sa meeldid inimestele tänu oma muusikale?
Võib-olla tõesti, Charlie Brown, aga see on irooniline,
sest muusika mängimise juures meeldib mulle ühe asjana üksiolek.
Sinu muusika justkui esindab seda, kes sa oled.
Huvitav, milline muusika mind esindaks?
Kuidas kirjand edeneb, Charlie Brown? Kas mu slaididest oli abi?
Tere, Schroeder. Kas sa igatsesid mind?
„Tobukesed“ kasvas ja muutus aastate jooksul nagu ka Sparky.
Ning eesmärk polnud alati naljakas olla.
Minu laste suureks kasvades polnud koomiks enam nii lastekeskne.
Koomiks on muutunud abstraktsemaks
ning lapsed on lihtsalt karikatuurid täiskasvanutest
ja täiskasvanute probleemidest ja asjadest, mida täiskasvanud ütlevad.
See on armas väike koomiks naljakate tegelaste ja hetkedega,
aga samas on see ka sügavam.
Tegelased on nii keerulised ning nad räägivad inimlikest tunnetest
ja emotsioonidest, inimene olemisest.
Minu arust oli ta üks parimaid meeleolu jäädvustamise alal.
AJAKIRJANIK
Ta jäädvustas Ameerika meeleolu.
Minu arust ta alati otsis tõtt…
TENNISEMEISTER/AKTIVIST
…ja rääkis tõtt.
Sparky tahtis, et maailm oleks kõigile võrdne, ja see ongi tema tõde.
1960-ndate lõpus lõi Sparky Piparmündi Patty,
üksikvanemaga elava iseseisva tüdruku,
kes eiras kooli rõivastusstiili, kandes sandaale ja šortse.
Ta oli hoopis teistsugune.
Ta polnud stereotüüpne naistegelane, keda koomiksites nägi.
Ta on täiesti iseseisev isik.
Ta on lihtsalt nii unikaalne ja tunneb end mugavalt oma nahas.
Piparmündi Patty saab kohutavaid hindeid.
Ta jääb alati tunnis magama.
Aga ta on osav söötja ja võidab Chucki pesapallitiimi iga kord.
Vahel lausa saja punktiga.
Spordilembelise Piparmündi Patty
inspiratsiooniks oli osaliselt Sparky sõber Billie Jean King,
üks aegade parimaid tennisiste.
Sportimas nägi naisi, tüdrukuid,
mis minu kui tüdruku jaoks oli mõistagi tore.
Sparky oli tõesti feminist.
„Tobukeste“ maailmas
tagas Sparky alati selle, et tüdrukud on sama tugevad
ja tihti tugevamadki kui poisid.
ÜTLE VÄLJA!
Koomiksid on tõesti meie kultuuri peegeldanud.
Ja Piparmündi Patty võibki esindada laste seas uut trendi
iseseisvam olla ja arvamust avaldada.
„Siit ma tulen, sell! Peata mind, kui saad!“
KOLKS!
KÜLALISED - KODU
Jaa!
Jah!
Hea mäng, Chuck.
Aga su mõtted paistsid mujal olevat.
Üllatav, et su tiimi mänedžer sind pingile ei saatnud.
Tema ongi nende mänedžer, söör.
Kõik kombes, Charlie Brown?
Asi on kodutöös. Ma pean oma elu mõtte välja selgitama.
Oh sa, Chuck, see on tõesti raske ülesanne.
Õnneks meie õpetaja meile kodutöid ei andnud.
Meil on sel nädalal iga päev kodutöid olnud, söör.
Inimesed on alati üritanud elu mõtet välja selgitada, Charlie Brown.
Minu vanaisa ütles alati, et meie peamine eesmärk elus
on armastada ja armastatud olla.
Tal oli ka kombeks tihti ohata.
Ma ei tea, kas keegi suudaks iial mind armastada.
Ma palusin Lucylt abi, aga ta ütles vaid mulle, mis mul viga on.
Kas mu juures on üldse midagi õigesti?
Muidugi, Chuck. Sul on küllaga häid omadusi.
On või? Nagu näiteks?
Noh, sa oled väga lahke.
Ja sa oled helde.
Ja abivalmis ka. Sa oled täiega abivalmis, Chuck.
Vau! Lahke, helde ja abivalmis. Aitäh, kutid!
Hei, Lucy! Tead mida?
Sa eksisid. Ma olen lahke, helde ja abivalmis.
Muidugi ütlevad nemad seda, Charlie Brown.
Sa oled lahke, sest su viskeid oli kerge lüüa.
Sinust oli helde neile nii palju jookse anda.
Ja sinu abil võitsid nad matši.
Sa kõlad täpselt mu vanaisa moodi, Charlie Brown.
Franklin Armstrong oli üks viimaseid peategelasi,
kes Tobukeste kambaga liitus, ja ta muutis sellega koomikseid igaveseks.
Ma käisin 8. klassis, kui Franklin „Tobukestesse“ ilmus.
Ja ma mõtlesin: „Vau!“ Siin on mustanahaline tegelane.
Mustanahaline laps.
Ma loen seda koomiksit ja äkitselt on selles laps, kes näeb välja nagu mina.
Praegu ei pruugi see erilisena näida, aga 1968. aastal
oli mustanahaliste ja valgete laste koomiksis koos mängimine suur asi.
Kui Sparky lisas Franklini koomiksisse, oli aasta 1968
ja linnad olid leekides dr Kingi atentaadi tõttu.
Dr Martin Luther King,
kodanikuõiguste liikumise vägivallatuse apostel,
lasti maha Tennessees Memphise linnas.
Ja Sparkyga võttis ühendust naine nimega Harriet Glickman.
Ta ütles: „Teil on aeg oma platvormiga, hr Schulz, midagi kasulikku teha.“
Ta ütles: „Minu arust peaksite lisama „Tobukestesse“ mustanahalise lapse.“
Schulz vastas: „Ma ei saa. Ma ei tea, mis tunne on mustanahaline laps olla.“
Harriet Glickman palus siis oma sõpradel Kenneth Kellyl ja Monica Gunningul,
kes olid mustanahalised lapsevanemad, samuti Schulzile kirjutada.
Tollal polnud koomiksites peaaegu üldse värvilisi inimesi
ja Sparky mõistis, mida võib tähendada kõigile lastele see,
kui tema saab aidata olukorda muuta.
Ta tahtis teha midagi tähendusrikast, mis päriselt ka ütleks midagi.
Ta tundus olevat väga õiglane isik.
Ning rassiline ebavõrdsus pole õiglane.
Ootasin Frankliniga tükk aega,
sest mulle lihtsalt tundus, et ma ei suuda teda õigesti teha.
PALUN ÜKS
Ja ma ei tahtnud üleolevat muljet jätta.
Üritasin seda ilma kärata teha.
Väike seik, kus ta ilmus, oli kahe poisikese trehvamine rannal.
Ja nad avastasid, et neile mõlemale meeldib liivalosse teha.
Pole tähtis, et üks on must ja teine valge.
„Vaat sedasi, Charlie Brown! See on tõeline liivaloss!“
Ajalehed ähvardasid koomiksist loobuda.
Ja Sparky vastas: „Olgu, loobuge.“ Aga nad ei teinud seda.
Ja siis lehed ütlesid: „No ära näita neid koos koolis.“
Ja muidugi siis just seda ta tegigi.
Franklini juures oli huvitav see,
et meelde ei jää just tema iseloom, vaid see, et ta tundus üsna tõsine.
Ta oli tõsine laps, kelle puhul peaaegu tundus, jällegi,
nüüd täiskasvanuna tagasi vaadates,
et mustanahalise lapsena valges maailmas elamise koorem,
kuigi see oli koomiksimaailm, mõjus talle rusuvalt.
Ta teadis, et kõik justkui jälgivad teda.
Äkki see ongi mu eesmärk elus: koera toitmine?
Ju ma ei saa seda kauem edasi lükata.
Hakkan parem kirjutama.
MINU ELU KOERANA
OLI PIME JA TORMINE ÖÖ…
Kes ma olen?
See on lootusetu.
Ehk peaksin värsket õhku hingama?
Üks suurimaid sündmusi
Charlie Browni ja tema sõprade jaoks oli see, kui nad äratati ellu TV-s
jõuluteemalise erisaatega.
Mu ema ostis meile värviteleri selleks…
KOOMIKSIKUNSTNIK „THIS MODERN WORLD“
…et saaksin jõulusaadet värviliselt vaadata.
See oli minu jaoks suur sündmus.
Me vaatame seda alati jõulude ajal koos ja joome kakaod
ning see on lihtsalt lõbus.
Mina jõule ei tähista. Ma olen juut, vihkan jõule.
Jõulud on mu jaoks tähtsusetud.
Aga Charlie Browni jõulu-eri… Kas on sellest midagi paremat?
Charlie Browni jõulu-eri oli suur hitt
ja varsti oli peaaegu iga püha jaoks „Tobukeste“ erisaade olemas.
Mul polnud lapsena traditsioonilisi pühi.
Ma arvatavasti reisisin töö pärast.
Ja seega minu jaoks
olid need erisaated tähis, mida mul traditsioonilises kodus polnud:
„Käes on see püha. Käes on see aeg.“
Ma mäletan halloween'i erisaadet Suurest Kõrvitsast
ja selle korduvat nalja: „Mida saite?“
„Mina sain õuna.“ „Mina batooni.“ Charlie Brown…
Mina sain kivi.
Olgu, alustame otsast peale.
Viis, neli, kolm, kaks… Kõik mootorid töötavad.
„Tobukesed“ said erisaadete abil nii populaarseks,
et NASA pani Apollo 10 moodulite nimed Charlie Browni ja Snoopy järgi.
Väga meelitav on olla osa teie programmist ja me oleme äärmiselt tänulikud.
Mul polnud aimugi, et juhtuvad kõik need veidrad asjad,
nagu see, et Snoopy läheb Kuule.
Selge. Me näeme sarnasust ka.
See on kindlalt üks minu elu kõige liigutavamaid elamusi.
TERE TULEMAST KOJU! CHARLIE BROWN
Pead olema sedavõrd ikooniline osa kultuurist,
kui kuumoodulile pannakse sinu nimi.
Kujutate ette, et olete nii kuulus? Suudate ette kujutada? See on jabur.
Aga sellal, kui Charlie Brown ja Snoopy kosmoses käisid,
elas Sparky vaikset elu.
Ta ehitas enda ümber maailma,
mis oli täis asju, mida ta lapsest saati armastas.
Nagu uisuväli.
Ja pesapalliväljak.
Ta ei töötanud ateljees, vaid linnakus. See oli disneylik.
Ühes hoones oli kohvik, teises sai hokit mängida.
Jumaldan oma igapäevast rutiini. Tõusen üles, külastan uisuväljakut
ja söön hommikust ning siis lähen ateljeesse.
Lõppude lõpuks eelistan naljaka pildi joonistamist kõigele muule.
Ta ärkas hommikul üles, sõitis allamäge,
parkis auto alati samasse kohta teisel pool teed.
Ta sõi hommikust uisuväljakul.
Inglise muffini koos viinamarjakeedisega.
Ning siis läks ta oma kabinetti, istus laua taha ja tegi tööd.
Ta läks sõna otseses mõttes oma kabinetti ja ootas inspiratsiooni.
Ma ei näinudki teda iial mitte töötamas.
Ta oli alati oma ateljees, kui teda külastasime.
Seda ta tegigi. Ta jumaldas seda.
Oma stuudio üksildast osa, kus ta sai istuda ja luua.
Vaja on teatud laadi eraklikku iseloomu,
mis võimaldab olla tundide kaupa üksi toas, oma peas.
Isegi tema menust hoolimata pole ma kindel, kas ta sai
tunda täies mahus armastust ja andumust,
mida tema ja need tegelased inimestes esile kutsusid.
Kõiki neid tähti vaadates tunneb end justkui tühisena või mis, Charlie Brown?
Ma tunnen end alati tühisena, Linus.
Kuidas sul kirjand edeneb?
Ma pole sõnagi kirja pannud.
Võib-olla olen ma lihtsalt eikeegi.
Minu arust pole sa eikeegi, Charlie Brown.
Aitäh, Linus.
Aga mida ma peaksin tegema? Mu kirjandi tähtaeg on homme.
Noh, kui mina tunnen end rõhutuna,
leian vahel vastuseid taevast vahtides.
See ei aita, Linus.
Mida sa näed? - Hulgaliselt tähti vist.
Aga mida on sel mu kirjandiga pistmist?
Noh, teatud mõttes on tähed väga sinu moodi.
Hoolikalt vaadates näed, et iga täht on erinev.
Kõik erinevad värvuse, suuruse ja ereduse poolest.
Aga need erinevused loovadki millegi kauni.
Nagu meie, Charlie Brown.
Igaüks meist on unikaalne, aga oleme endast palju suurema asja osa.
Igaühel meist on eesmärk, kuigi raske on kindlalt teada, mis see on.
Ja selle välja selgitamine võib iga päev rõõmu pakkuda.
Võib-olla on su eesmärk praegu lihtsalt Charlie Brown olla.
Sul võib õigus olla, Linus. Noh, ma asun parem tööle.
Kui Charlie Brownil on lootust, on vist meil kõigil seda.
1980. aastaks oli Sparky 30 aastat peaaegu iga päev „Tobukesi“ joonistanud.
See tegi kokku üle 10 000 koomiksi.
Ja kogu selle aja jooksul ta kordagi ei puhanud ega maganud tähtaega maha.
Sa oled nagu orav rattas, jooksed vahetpidamata. Puhkusi pole.
Koomiks on täiesti unikaalne meelelahutuse vorm.
See elab sinuga päevast päeva.
Pead olema säärasel moel masin, et kirjutada iga päev sama asja,
ilma et ennast kordaks.
Paljud koomiksikunstnikud joonistavad pliiatsiga
ja lasevad teistel tuššida.
Tema tahtis aga alati ise tuššida.
Uhkusest ei lasknud ta kellelgi teisel peale tema koomiksit puutuda.
Ta tegi kogu töö ise.
1981. aasta juulis hakkas Sparkyl rinnus valutama.
Ta viidi kiiruga haiglasse südameoperatsioonile.
Ta oli haiglas ja palus paberit, et näha, kas suudab tegelast joonistada.
Ta tahtis seda kohe teha, veendumaks, kas suudab veel joonistada.
Ning ta suutis, aga mitte päris samal moel.
Tema käsi hakkas värisema ja värinal joonistama.
Ja hilisemates koomiksites on näha,
et ääred on üsna lainelised.
Ta ütles: „Vahel mu käsi väriseb nii väga,
et pean seda joonistades paigal hoidma.“
Ma mäletan, et vaatasin teda joonistamas, näiteks Charlie Browni,
kel on üsna suur ümar pea.
Ja Sparky käed värisesid ja ta sai nii kurjaks.
Ent ta ütles: „Ma saan vihma joonistada.“ Väikseid kriipse ja jooni,
näiteks vihma või muru.
Ta lihtsalt ütles: „Selline ongi nüüd. See on ikka ehtsal kujul minu töö.“
Katkendlikust joonest sai tema firmamärk.
See on vapustav. Paljude karjäärile olnuks see kahjulik.
Aga „Tobukesi“ viis see uuele tasemele
ja tekitas meis hoopis rohkem empaatiat Sparky ja ta tegelaste vastu.
See näitas, et ta oli valmis haavatav olema.
Ta ei loobunud. Tema ego ei öelnud:
„Ma ei joonista, kui tulemus pole täiuslik.“ Ei.
See oli tema olemus. Ta suhtles nii. Ta elas nii.
Tahaksin arvata, et ma pakun aeg-ajalt lahendusi.
OI EI!
Ju üks lahendusi on Charlie Browni kombel lihtsalt edasi üritada.
Ta ei anna iial alla. Ja kui keegi peaks andma, siis tema.
Tere hommikust, Charlie Brown! Kuidas sul kirjandiga läks?
Ma olin öö läbi üleval, aga valmis tegin.
Võib-olla saan isegi hindeks A. - See oleks tore.
Aga elu vaevatasud avalduvad tihti tavatutel viisidel.
Ma pole kindel, mida see tähendab, Linus.
Aga hinne A oleks minu puhul tõepoolest tavatu.
Õpetaja pani meie kirjanditele hinded ära. Huvitav, kas sain viimaks A.
Ma ei suuda pinget taluda!
C miinus? Heldene aeg!
Mina sain A.
Õpetaja kiitis minu kirjatehnikat ja täiuslikke veeriseid.
Uskumatu, Linus. Kogu see vaev C miinuse nimel.
Pea püsti, Charlie Brown! Hinded ei näita inimese väärtust.
Tõelist kunstiteost saab nagunii vaid aja möödudes hinnata.
Noh, ju see on mingigi asi, mida oodata.
„Vahel ei tule mul öösel und ja ma küsin: „Miks mina?“
Siis hääl vastab: „Ei midagi isiklikku, su nimi juhtus kätte.““
Vaid paar nädalat tagasi teatas Charles Schulz, et ei joonista enam
„Tobukeste“ koomiksit, keskendumaks käärsoolevähi ravile.
3. JAANUAR 2000
Ta oli kemoteraapiast nõrk ja otsustas pensionile jääda.
Mäletan väga selgelt, kui ta ütles: „Ma ei saa enam koomiksit joonistada.“
Ta tuli ühel päeval tööle ja me arutasime viimase koomiksi tegemist.
Ja ta istus minust umbes meetri kaugusel
ning vaatas mulle otsa ja naeris ning ütles
„Ma joonistasin täitsa naljakaid asju.“ Ja oli lihtsalt tunda, kui kurb ta on,
sest ta teadis, et ta ei saa rohkem joonistada.
Viimane igapäevane koomiks ilmub 3. jaanuaril,
mil see saade eetrisse jõuab.
Kas sulle on täielikult kohale jõudnud, et sa seda rohkem ei tee?
See ei jõudnud päriselt kohale, enne kui ma kirjutasin väikest…
KALLID SÕBRAD…
…sõpradega hüvastijätu laadset asja.
Ja siis täitsa lõpus ma kirjutasin tema nime, oma nime.
Ja siis oli kirjas… Ning ma hakkan arvatavasti nutma.
Kirjas oli, noh…
CHARLIE BROWN, SNOOPY, LINUS, LUCY… KUIDAS SAAKSIN NEID EAL UNUSTADA…
…need olid Charlie Brown, Linus ja teised. Ning siis äkitselt mõtlesin…
„Tead, see vaene poiss ei saanud isegi eales jalgpalli lüüa.“
Sparky suri 2000. aasta 12. veebruaril.
Tolsamal päeval avaldati tema viimane „Tobukeste“ koomiks.
Tema surmapäeval…
EI, TA VIST KIRJUTAB…
…avaldati viimane koomiks.
See vist näitab, kui sügav side oli tema hingel
nende vapustavate tegelastega, kelle ta välja mõtles.
Ta oligi need tegelased.
Vapustav. Ta suri tehes asja, mida ta armastas.
Ta oli üks inimene, kes rääkis iga päev väga isiklikku lugu.
Ja minu arust fännid mõistsid seda. Nad tundsid seda.
Need naljakad, mälestusväärsed, imelised koomiksid,
mida saab tõesti lihtsalt armastada ja hinnata
ning millest saab ka häid õppetunde elu jaoks.
„Tobukestes“ on inimlikkus kõige õrnemal kujul.
Inimlikkus ja selle totrus.
Inimlikkus ilma julmuseta.
Ja minu arust vajame seda tänapäeva maailmas.
Me võime olla eri meelt.
Võime olla hädaldaja nagu Lucy.
Võime olla ebakindel nagu Charlie Brown.
Võime pidada oma filosoofiat kõige tähtsamaks nagu Linus.
Aga tegelikult oleme maailmas kõik koos.
Ning nende noorte laste vestlused kõnetavad meie kõigi hingi.
20 aastat pärast seda, kui Charles Schulz joonistas
oma viimase „Tobukeste“ koomiksi, on tema töö ja tegelased
endiselt kogu maailmas kõrgelt hinnatud.
Nagu Tom Sawyer ja Huck Finn,
on ka „Tobukesed“ sügavalt Ameerika popkultuuriga lõimitud.
Jätkuvalt kõnetavad selle inimlikud emotsioonid.
See ei muutu iial.
See on ikooniline ja ajatu
ja kõik saavad maailmas sellega samastuda ning seda armastada ja hinnata.
Kunagi loevad minu lapselapsed „Tobukesi“.
See on Charlie Brown!
Kas sa tahad öelda midagi inimestele, kes on lugenud „Tobukesi“
ligi viimased 50 aastat?
On… hämmastav, et nende arust see, mida ma tegin, oli hea.
Ma lihtsalt andsin endast parima.
Kus sa olid, Chuck? Võta oma uisud.
Tore sind näha, Charlie Brown.
Tule kiiremini, Charlie Brown. Võta kinni!
Miski pole päris sama eriline kui aasta esimene lumesadu.
„TOBUKESTE“ LOOJA CHARLES M. SCHULZ
AITÄH, SPARKY. OLED ALATI MEIE SÜDAMETES.
Tõlkinud Silver Pärnpuu