Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Máme napísať úvahu?
Päťsto slov o tom, kto sme?
Ja netuším, kto som. Ako si vymyslím 500 slov?
To bude trvať večnosť.
Odovzdať o týždeň? Márnosť.
Horšiu tému už mať nemôžem: samého seba.
Príliš sa trápiš, Charlie Brown.
Starý dobrý Charlie Brown,
roztomilý smoliar, ktorému zdanlivo nikdy nič nevyjde.
Už ste o ňom asi počuli. Určite ste ho už videli.
Bol totiž všade.
V novinách, knihách, filmoch aj televízii.
Navštívil celý svet a bol aj v oblakoch.
- Dokonca bol aj na Mesiaci. - Márnosť, Charlie Brown.
Zdá sa, akoby Charlie Brown, jeho pes Snoopy
a zvyšok partie Peanuts, boli vždy našou súčasťou.
Linus bol u mňa vždy na špeciálnom mieste.
- Moja obľúbená postava je Linus. - Mojou je Woodstock.
Je úžasné, ako veľa pre mňa Franklin znamenal.
Moja obľúbená postava je Pepermintka Patty.
- Áno, a Snoopy. - Samozrejme, najradšej mám Snoopyho.
Už 70 rokov sú Peanuts súčasťou našich životov.
Komiks Peanuts je samostatný vesmír.
Obecenstvom je celý svet.
Každému sa páči, a preto sa z neho stal taký obrovský fenomén.
Komiks Peanuts je síce celosvetovou ikonou,
ale v strede všetkého je stále starý dobrý Charlie Brown.
Milujem Peanuts a milujem Charlieho Browna.
Zbožňujem Charlieho Browna.
S Charliem Brownom som sa veľmi stotožnil.
Ale kto je Charlie Brown naozaj?
A odkiaľ sa tu vzal?
Prečo by sa o mňa niekto zaujímal? Nie som zaujímavý.
„Kto si, Charlie Brown?“
NAHOVORILA LUPITA NYONG'O
Dávno predtým, než sa objavil chlapec menom Charlie Brown,
žil muž menom Charles Schulz, ktorý sníval o tom, že sa stane tvorcom komiksov.
Vždy som chcel mať komiks.
Sníval som o tom asi od šiestich rokov.
Zdanlivo odkedy sa narodil,
bol Charles Schulz predurčený pre kariéru v komiksoch.
Keď bol ešte dieťa...
AUTORKA KOMIKSOV
...strýko ho volal Spark Plug,
čo vzniklo z komiksovej postavy koňa Spark Plug.
Takže ho všetci volali Sparky.
Bol jedináčik
a bol vlastne tým dieťaťom, s ktorým sa nikto nerozprával.
Bol taký hanblivý...
BÝVALÁ RIADITEĽKA MÚZEA CHARLESA M. SCHULZA
...že keď s mamou kráčali po ulici,
mal zvesenú hlavu.
Malý, nesmelý Sparky sa učil tak dobre,
že preskočil jednu triedu.
Ale nebolo to len o tom.
V celej triede bol o rok mladší než všetci ostatní,
a to je pre deti dôležité.
SPISOVATEĽ GRAFICKÝ DIZAJNÉR
Ťažko sa mu so staršími deťmi držal krok. Bol skormútený.
Zdalo sa mu, že pre ostatné deti v škole nič neznamená.
VDOVA PO CHARLESOVI SCHULZOVI
Po škole Sparky rád trávil čas v otcovom holičstve.
„Keď mi je ozaj smutno, rád sa zastavím v ockovom holičstve.
Vždy sa ma spýtajú, či potrebujem oholiť.“
Ale aj to malo svoje nevýhody.
Niekedy, keď som bol v holičstve a ocko ma strihal,
do obchodu vošiel zákazník, keď bol v polovici môjho strihu
a to bolo nepríjemné.
Ocko vtedy povedal: „Sadni si tu vedľa
a počkaj chvíľu. Ja musím obslúžiť tohto pána.“
Bolo nepríjemné tam sedieť s... s polovicou účesu.
Keď prešiel na druhý stupeň,
aj Sparkyho dobré známky začali upadať,
a cítil sa ako nepodarok.
Bol som asi ôsmak, keď sa to celé rozpadlo.
Prepadol som zo všetkého, z čoho sa dalo.
Dokázal nájsť šťastie na jedinom mieste,
vo svojom skicári.
Stále si kreslil a sníval o tom, že raz bude tvoriť komiksy,
aké zvykol čítať v novinách.
V Saint Paul sme odoberali dvoje novín, a v sobotu
otec zvykol zájsť do miestnej drogérie
a kúpiť noviny z Minneapolisu, takže sme čítavali až štyri komiksy.
A to bol pre mňa celý môj život.
Päťsto slov o tom, kto som. Kto som, Snoopy?
Som syn holiča.
Mám rád bejzbal. Chodím do školy. Snažím sa prežiť každý deň.
Tá úloha je nemožná.
Ty to nepochopíš, Snoopy. Nikdy nemusíš robiť ťažké veci.
Sadni, ostaň, pretoč sa.
Život psa je taký jednoduchý.
BUM BUM BUM BUM
„Sparky ide do vojny!“
V roku 1942 bol Sparky povolaný do armády.
„Čo sa stane, keď ťa povolajú?“
„Niekam ťa pošlú.“
„Toho som sa obával.“
Opustiť domov bolo pre Sparkyho srdcervúce.
Bol si veľmi blízky s mamou, a tá bola už dlho chorá.
Sparkymu nikto nepovedal, aká chorá bola.
A že to pravdepodobne nezvládne.
A kvôli tomu sa cítil veľmi osamotený a odlúčený.
V ten večer, keď som sa mal vrátiť na základňu
v Minnesote, povedala: „Asi by sme sa mali rozlúčiť,
lebo sa pravdepodobne už neuvidíme.“
A tak som odišiel.
Keď hovoril o matkinej smrti,
bol deprimovaný a viditeľne otrasený.
Naozaj ho to dohnalo k slzám.
Premýšľal o tom celý život.
„Je to naozaj zvláštne.
Len tak si kráčate a nemyslíte na nič konkrétne.
A zrazu si spomeniete na stratenú lásku...“
Pó-zor!
Neviem, ako som to obdobie prežil.
Už je to dávno,
ale na niektoré veci sa proste nedá zabudnúť.
Mladý Sparky predtým nikdy nestrávil noc mimo domu.
Ale počas vojny
cestoval až do Francúzska a Nemecka.
Často mu počas služby bývalo smutno za domovom,
a tak si kreslil obrázky, presne ako v detstve.
Všade si so sebou bral skicár.
„POHOV“ SPARKY
A keď sa z vojny vrátil, bol ešte viac odhodlaný
stať sa tvorcom komiksov.
Veľký braček, potrebujem pomoc s úlohou z matiky.
Nevidíš, že musím písať úvahu?
A o čom?
O tom, kto som.
Kto si? Poviem ti, kto si.
Si môj veľký brat.
A ak mi nepomôžeš s úlohou z matiky,
tak si mizerný veľký brat.
Aha, pozri sa na toto.
Márnosť.
Dobre. Ak máš dve jablká a ja ti dám ďalšie tri,
koľko jabĺk budeš mať?
Koho to zaujíma?
Nikdy nezjem viac ako jedno jablko naraz.
A kto tie jablká rozdáva?
Moja úvaha bude asi musieť počkať.
Sparky chcel byť tvorcom komiksov viac než čímkoľvek iným.
Nikdy sa nevzdal, presne ako Charlie Brown.
A ako Charlie Brown, aj on často neuspel.
Do novín som poslal desať kreslených príbehov.
Keď boli odoslané, pracoval som na svojom komikse.
A keď som odoslal komiks, pracoval som na niečom inom.
Sparkymu uverejnili niekoľko príbehov,
ale v tých ešte nebol Charlie Brown ani Snoopy.
Ľudia si vždy myslia, že prvý predaný kus
im otvorí svet plný možností, ale tak to nefunguje.
Predal som dva či tri, a potom som zrazu nepredal celé mesiace nič.
Päť rokov to Sparky skúšal bez úspechu.
A potom si niečo uvedomil.
Nakreslil komiks, ktorý sa volal Malí ľudia,
a v ňom bola postava Charlieho Browna...
FILMÁR
...a psa, ktorý nevyzeral úplne ako Snoopy, ale dosť podobne.
Postupne som si uvedomil, že moje komiksy o malých deťoch
majú redaktori najradšej.
Jeho diela sa konečne uchytili.
A jedného dňa v roku 1950
uverejnil Sparky prvý komiks Peanuts.
DNES TO ZAČNE
Prvý komiks zobrazoval tri postavy.
Jednou z nich bolo malé dievča Patty a druhou chlapec menom Shermy.
Bol tam aj Charlie Brown, prešiel rovno okolo nich.
Tam je. Tam kráča Charlie Brown. „Starý dobrý Charlie Brown.“
Akonáhle zmizne, Shermy povie: „Páni, ako ho len neznášam.“
Je to... Je to také...
Je to drsné, nie?
AUTOR KOMIKSOV
Ale také je detstvo.
Deti sú surové. To, ako sa k sebe správajú...
HEREČKA A PRODUCENTKA
...im pomôže obrniť sa.
A potom musia stráviť zvyšok života pripomínaním si,
že si majú to brnenie zložiť.
Onedlho si ľudia po celej Amerike
začali obľubovať starého dobrého Charlieho Browna.
S touto postavou sa môžem stotožniť...
FILMÁR
...je očividne... rovnaký podivín ako ja, alebo rovnako neakceptovaný,
ako to aj ja cítim. Bolo to obrovské zjavenie.
SPISOVATEĽKA
Videli sme, že Charlieho Browna šikanovali.
Charliemu Brownovi fandíme, lebo je úžasne ľudský.
Nevzdáva sa, keď je to ťažké.
HEREČKA
Postaví sa na nohy a skúša to znovu. To je podľa mňa úžasné.
HEREC
Sparkyho sen sa konečne napĺňal
a dokázal to len preto, že bol sám sebou.
Celá tá vec s Charliem Brownom
sú moje spomienky na vlastné nešťastné dni.
Myslím si, že všetci máme kúsok z Charlieho Browna.
Hlavne teda ja. Ja som Charlie Brown.
Linus,
ako mám vymyslieť päťsto slov o sebe samom?
Nič o mne nestojí za zapísanie.
Táto úloha je pre teba veľkou príležitosťou,
Charlie Brown.
Príležitosťou na čo?
Spýtať sa podstatné otázky.
Kto som? Prečo tu som? Čo je zmyslom môjho života?
Márnosť. A ako mám na to všetko prísť?
Nuž, Charlie Brown, keď ja čelím náročným otázkam,
obrátim sa na veľkých mysliteľov histórie.
Španielsky spisovateľ Miguel de Cervantes raz povedal:
„Povedz mi, v akej spoločnosti bývaš a ja ti poviem, kto si.“
V akej spoločnosti bývam? Čo to znamená?
Znamená to, že sa máš obrátiť na kamarátov, Charlie Brown.
Na ľudí, s ktorými tráviš čas. Možno ti pomôžu.
Ja ti neviem, Linus. Zdá sa to nemožné.
Hlavu hore, Charlie Brown.
Na nájdenie najpodstatnejších odpovedí života máš celý týždeň.
Sparky vždy hovorieval, že je podobný Charliemu Brownovi,
ale niečo z neho je vlastne skoro vo všetkých postavách v Peanuts.
Bol presne tým človekom...
AUTORKA KOMIKSOV, RIADITEĽKA
...ktorého chcete ako tvorcu Peanuts.
Akýmsi spôsobom je všetkými postavami naraz.
Linus je filozofujúca časť pána Schulza.
Viete, rád filozofuje a vždy má čo povedať.
Je to tichý filozof. Taký nejaký bol aj Sparky.
Linus sa vždy pýta hlboké otázky o, čo ja viem,
zmysle života a našom mieste vo vesmíre a o tom, ako to všetko spolu súvisí.
„Život je zložitý, no nie, Charlie Brown?“
Myslím, že som sa s Linusom zosobňoval, lebo... Lebo som tiež mal mojkaciu deku.
Aj ja som zvykol so sebou nosiť modrú deku,
takže ma to s ním spája.
Aj ja som mala deku.
Zvykla som stávať pred práčkou a sušičkou
v práčovni, ktorú používala moja mama,
a plakala som, kým sa prala a sušila.
Takže ma každý volal Linus.
PRÁSK!
Linus vie byť veľmi múdry, ale aj hlúpy.
Vie byť nevinný aj premúdrený.
Jeho povaha mu prepožičiava všetky možné myšlienky.
Linus a Charlie Brown ukazovali milú stránku Sparkyho osobnosti.
Na druhej strane, Linusova sestra Lucy...
Lucy je naozaj zlomyseľná.
„Si veľmi nudný, Charlie Brown.“
A hlučná a trochu desivá.
Lucy je vtipná, ale veľmi zlomyseľná.
Väčšina z nás nemá Lucy rada, lebo je naozaj bezcitná.
Ale zároveň
je tak prílišne zlomyseľná... ...až je to zábavné.
Každý vie, čo znamená, keď Lucy drží futbalovú loptu.
Charlie Brown k nej uteká, ale Lucy ju odtiahne...
HEREC
...a on zvrieskne a spadne.
SPRAVILA TO ZNOVU!
Klasika.
- ÁÁU! - HA!
BUM!
Pre ktorú z postáv mám najväčšie pochopenie?
Mám ich rád všetkých, lebo všetci sú kúskom zo mňa.
Tou sarkastickou časťou zo mňa je Lucy.
To úbohé a slabé vo mne je Charlie Brown.
NEZNÁŠAM TO!
A ten rojko vo mne je, samozrejme, Snoopy.
Ach, Snoopy.
Kým Charlie Brown a ostatné deti sú trochu ako Sparky samotný,
Snoopy nemá žiadne hranice a obmedzenia.
Snoopy je pes, ktorý odmieta byť psom
a má veľké ambície, však?
Ó, bože, Snoopyho milujem. Je taký chutnučký a vtipný.
Snoopyho milujeme, lebo znázorňuje niekoho,
kým sme všetci chceli byť.
Takto: „Dnes si predstavujem, že som pilot vo vojne.
Zajtra sa budem hrať na... na filmovú hviezdu.“ Nech je to čokoľvek,
Snoopy si žije vlastný život a má veľa vlastných predstáv.
Ale aj Snoopy je založený na niečom skutočnom zo Sparkyho života.
Snoopy je založený na psovi, ktorého sme mali,
keď som mal asi trinásť.
Snoopy hral hokej a korčuľoval, lebo Schulz to robil tiež.
TRESTNÁ LAVICA
Ako pri všetkých dobrých tvorcoch,
v jeho dielach je veľa z neho
a môžeme to vidieť v tom, o čom sa postavy rozprávajú
alebo čo majú radi.
Z tejto úvahy musím dostať dobrú známku.
Možno by som sa mal porozprávať s profesionálom.
PSYCHIATRICKÁ PORADŇA
Ahoj, Charlie Brown. S čím máš dnes problém?
Ťažko sa mi píše úvaha do školy, Lucy.
Môžeš mi pomôcť?
Pravdaže. Vlastne som veľa rozmýšľala o tebe a tvojich chybách.
O mojich chybách? Nie som si istý, ako to pomôže s tou...
Počuj, Charlie Brown.
Najlepší spôsob, ako sa dozvedieť, kto si,
je byť na svoje mnohé chyby upozornený profesionálom.
Moje mnohé chyby?
Presne tak.
Vytvorila som systém, ktorý ti to určite objasní.
Cíť sa ako doma, Charlie Brown.
O tvojich nespočetných chybách som pripravila stovky snímok.
Svetlá, prosím.
Začnime tvojimi skoršími rokmi.
STARÝ DOBRÝ CHARLIE BROWN...
Tu môžeš vidieť, že hneď zo začiatku
ťa nemali veľmi radi.
AKO HO NEZNÁŠAM!
Popularita ti unikala.
Nikdy si nestačil svojim rovesníkom.
Vidíš?
Teraz dávaj pozor.
Keď sa pozrieme hlbšie, objavíme vzorec
opakovaného zlyhania.
BUM!
Pod tvojou taktovkou
prehral tvoj bejzbalový tím každý zápas, ktorý ste hrali.
No, párkrát sme vyhrali.
Áno, vtedy, keď si mal zlomenú ruku.
Pokračujeme so športovou témou.
Nikdy v živote si nekopol futbalovú loptu.
Vidíš?
Aj v športoch pre jedného vždy zlyháš.
Zlyhávaš aj sám, aj v tíme.
Teraz sa pozrime na Valentína.
KRYSY!
To stačí! Už sa na to nemôžem pozerať.
Dúfam, že som ti pomohla s úvahou! O niekoľko dní ti pošlem podrobný účet.
Zlyhanie, zlyhanie, zlyhanie.
VZDYCH
Väčšina nápadov o Charliem pochádzala zo Sparkyho detstva.
Ale keď mal vlastné deti,
do komiksu Peanuts sa začalo dostávať ich detstvo.
Myslím, že pozorovaním vlastných detí
som dostal viac nápadov, ako by som si chcel priznať.
Pozorovať ich pri ich malých hádkach a podobne
mi vnuklo celkom veľa nápadov.
Podľa mňa jediné, čo rezonuje v zábavnom priemysle,
musí pochádzať z mimoriadneho uhla pohľadu.
A jediný uhol pohľadu, ktorý má tvorca, je jeho alebo jej vlastný.
Už ako dieťa som si uvedomoval,
že niekde v Amerike je muž,
ktorý sedí pri kresliacom stole a má ženu a deti.
Vstane, nakreslí Snoopyho a potom sa ide korčuľovať.
Jeden zo synov vyrábal modely lietadiel
a ukazoval mi najnovší z nich.
Zrazu som si pomyslel: „Prečo neposadiť Snoopyho na jeho búdu
a nenechať ho predstavovať si, že je vojenský pilot?“
V iný deň bol s Craigom, svojím druhým synom,
a keď okolo prešiel muž, Craig povedal:
„Páni, ten chlap sa hrá na Janka Pánka.“
A tak začal Janko Pánko.
Všetko v komikse malo pre Sparkyho nejaký osobný význam.
Ak písal o symfónii, ktorú hral Schroeder,
bola to symfónia, ktorú miloval.
MÁRNOSŤ!
Veľmi sa inšpiroval životom.
Keď ste boli pri ňom, rozmýšľali ste, čo asi tak pozoruje.
Pamätám si, že som ho nazvala mojím sladkým koláčikom. Hneď to bolo v komikse.
„A tento je špeciálny, pre môjho sladkého koláčika.“
Stalo sa to niečím, čím Sally...
ŠŤASTNÝ VALENTÍN, MÔJ SLADKÝ KOLÁČIK!
...trápila Linusa.
„Nie som tvoj sladký koláčik.“
„Gebroš.“ Čo to pre vás znamená?
Gebroš je od môjho kamaráta, ktorý svojim deťom dával vtipné prezývky.
Pamätám si, že jeho syn pobehoval po obývačke a on povedal:
„Do postele, Gebroš.“
Pomyslel som si, že to je dobré meno pre komiksovú postavu.
Táto postava by zdanlivo mala byť na smiech.
Niekedy ku Gebrošovi prídu
ostatné postavy a hovoria mu: „Mal by si sa hanbiť.“
„Vieš, ako vyzerá?“ „Ako?“
„Ako ľudská záhrada.“
Ale on sa nedá. Gebroš má akúsi dôstojnosť.
Ako malé transrodové dieťa
ma to k nemu priťahovalo.
Lucy teda veľmi nápomocná nebola.
Asi potrebujem ďalší názor.
Deväťdesiatsedem, 98, 99, 100.
Som na rade.
Gebroš!
Robíš neporiadok.
Ahoj, Charlie Brown. Pomôžeš mi piecť bahnové koláče?
Nemôžem, Gebroš. Musím pracovať na školskom projekte.
Hej! Poď si s nami zaskákať!
Ach, nie. Prichádza Malá Ryšavka.
Čo sa deje, Charlie Brown?
- Nemôže ma zbadať. - Prečo nie?
Čo ak sa jej nebude páčiť, čo vidí?
Dôležitejšie je to, ako sa vidíš sám.
Ja sa mám rád bez ohľadu na to, čo si ľudia myslia.
Naozaj? Aj keď si myslia, že si... špinavý?
Ja si nemyslím, že som špinavý. Myslím si, že som súčasťou histórie,
pokrytý prachom a špinou bezpočetných vekov.
Ja asi nemám tvoje sebavedomie, Gebroš.
Mal by som ísť predtým, než si ma Malá Ryšavka všimne.
Chudák Charlie Brown.
V skutočnom živote
mal aj Sparky, tak ako Charlie Brown, svoju malú ryšavku.
V mladom veku stretol Sparky Donnu Woldovú, malú ryšavku,
a bezhlavo sa do nej zamiloval.
Donna bola zasnúbená s požiarnikom,
ale nebola si ním istá.
Preto sa s ním rozišla a začala chodiť so Sparkym.
Nádejal som sa, že si ma vezme.
Ale nevzala.
Podľa mňa si myslel: „Pokiaľ budem tvrdo pracovať
a budem takýto a onaký...
Zabudne na toho požiarnika a ostane so mnou.“
Ale nie, ona sa rozhodla a vzala si požiarnika.
Dal som jej bezhraničnú oddanosť a celé svoje srdce, a ona odišla.
VIEM, ŽE MA NIKTO NEMÁ RÁD...
Veľmi dobre som to neniesol. Roky som o tom sníval.
To bola žena, ktorú si chcel vziať.
Je to príbeh veľmi podobný Charliemu Brownovi.
- POŠTA - SKOK!
Z partie Peanuts nemal nešťastie v láske
len Charlie Brown.
Peanuts je svet neopätovanej lásky.
Lucy túži po Schroederovi.
To ma vždy rozosmialo, lebo on vždy povie proste „nie“.
AUTOR KOMIKSOV
Sally chce Linusa.
Pepermintke Patty sa jeden čas vlastne páči Charlie Brown.
Je to neprerušený príbeh detí,
ktoré sú plné lásky, ale tá... Nie je skoro nikdy opätovaná.
Charlieho neustály záujem o Malú Ryšavku
bol pre mňa veľmi... príhodný,
pretože sa mi v škole vždy páčilo nejaké dievča,
ku ktorému som nemal odvahu sa ani priblížiť.
AMERICKÝ ŽIVOT
Často si vraví: „Dnes je ten deň, keď sa nakopnem
a konečne sa pozdravím Malej Ryšavke.“
Stále: „Bude to dnes.“ A vlastne sa to nikdy nestane.
LÁSKA ĽUDÍ NÚTI ROBIŤ ZVLÁŠTNE VECI...
Si veľmi talentovaný, Schroeder.
Myslíš, že hudba je dôvodom, prečo ťa ľudia majú radi?
Možno je to tak, Charlie Brown, ale to by bola irónia,
lebo ja mám na hudbe najradšej samotu.
Akoby hudba vyjadrovala, kým si.
Ktovie, aká by bola hudba o mne.
Ako to ide s úvahou, Charlie Brown? Pomohla ti moja prezentácia?
Ahoj Schroeder. Chýbala som ti?
Počas rokov sa Peanuts zmenili a narástli, presne ako Sparky.
A niekedy to nebolo len o humore.
Keď vyrástli moje deti, komiks na ne prestal byť zameraný.
Stal sa oveľa abstraktnejším
a detské postavy boli len karikatúrami dospelákov,
ktorí majú dospelácke problémy a reči.
Je to milý komiks so zábavnými postavami a pasážami.
Ale je v ňom aj niečo hlbšie.
Postavy v ňom sú zložité a hovoria o ľudských citoch,
emóciách a o tom, aké je to byť človekom.
Na zachytenie nálady bol podľa mňa jedným z najlepších.
ŽURNALISTA
Zachytil náladu krajiny.
Podľa mňa vždy pátral po pravde...
TENISTKA A AKTIVISTKA
...a aj ju ukazoval.
Sparky chcel, aby si každý bol rovný, a to bolo jeho pravdou.
Koncom šesťdesiatych rokov vytvoril Sparky Pepermintovú Patty,
nezávislú dievčinu, ktorá žije s jedným rodičom.
Porušuje školské pravidlá o obliekaní tým, že nosí sandále a kraťasy.
Bola úplne iná.
Nebola tou šablónovitou ženskou postavou,
ktorú by ste v komikse očakávali.
Bola sama sebou.
Je taká jedinečná a je s tým, a vo svojej koži,
úplne spokojná.
Pepermintka Patty má hrozné známky.
Vždy... Vždy v triede zaspí.
Ale je skvelá nadhadzovačka.
A v bejzbale zakaždým vyhrá nad Chuckovým tímom.
Niekedy je skóre 100 – 1.
Športovkyňa Pepermintka Patty
bola čiastočne založená na Sparkyho priateľke Billie Jean Kingovej
jednej z najlepších tenistiek histórie.
Boli tam ženy a dievčatá, ktoré športovali,
a o tom som si ako dievča pomyslela: „Páni, to je super.“
Sparky bol ozajstný feminista.
Sparky vo svete Peanuts
vždy dbal na to, aby boli dievčatá rovnako silné,
ak nie silnejšie ako chlapci.
OZVI SA!
Komiksy často odzrkadľujú kultúru.
A možno, len možno sa stane, že Pepermintka Patty naučí deti
byť nezávislejšími a otvorenejšími.
„Už idem, kamoš! Zastav ma, ak vládzeš!“
ŤUK!
HOSTIA 12
DOMÁCI 00
Áno! Jupí!
Áno!
Dobrá hra, Chuck.
Ale vyzeral si trochu roztržito.
Prekvapilo ma, že ťa váš tréner neodvolal.
On je ich tréner, pane.
Si v poriadku, Charlie Brown?
Ide o tú domácu úlohu.
Musím prísť na to, čo je zmyslom môjho života.
Páni, Chuck, to nie je len tak.
To som rada, že nám učiteľ žiadne úlohy nedal.
Mali sme úlohy celý týždeň, pane.
Ľudia sa vždy zamýšľali nad zmyslom života,
Charlie Brown.
Môj starý otec vždy hovorieval, že zmyslom života
je dávať a dostávať lásku.
Tiež zvykol často vzdychať.
Neviem, či ma niekto môže mať rád.
Požiadal som o pomoc Lucy, ale tá mi iba povedala všetko, čo je na mne zlé.
Je na mne niečo dobré?
Pravdaže, Chuck. Máš veľa dobrých vlastností.
Naozaj? Čo napríklad?
Nuž, si veľmi láskavý.
A štedrý.
A nezabudni nápomocný. Si naozaj nápomocný, Chuck.
Páni. Láskavý, štedrý a nápomocný. Ďakujem, kamoši!
Hej, Lucy. Hádaj čo?
Mýlila si sa. Som láskavý, štedrý a nápomocný.
Samozrejme, že to hovoria, Charlie Brown.
Si láskavý, lebo mizerne hádžeš.
Štedro si im podaroval všetky body.
A pomohol si im vyhrať zápas.
Znieš úplne ako môj starý otec, Charlie Brown.
Franklin Armstrong sa k partii Peanuts pripojil
ako jeden z posledných.
A keď sa objavil, navždy komiks zmenil.
Keď sa Franklin po prvýkrát objavil v Peanuts, bol som ôsmak.
A pomyslel som si: „Páni.“ Je tam černošská postava.
Je to černošský chlapec.
Čítam si komiks, a zrazu je tam niekto,
kto vyzerá ako ja.
Dnes to možno neznie prelomovo, ale v roku 1968
bolo veľkou vecou vidieť v komikse deti odlišných rás, ktoré sa spolu hrajú.
Sparky priviedol Franklina do komiksu v roku 1968,
v čase, keď bol zavraždený doktor King a v mestách boli demonštrácie.
V meste Memphis v Tennessee
bol zavraždený doktor Martin Luther King,
apoštol nenásilného hnutia za občianske práva.
Vtedy Sparkyho kontaktovala žena menom Harriet Glickmanová.
Povedala: „Pán Schulz, máte istý priestor
a je načase s ním niečo urobiť.“
A tiež povedala: „Mali by ste do Peanuts pridať černošskú postavu.“
A on jej na to: „Nemôžem. Neviem, aké je byť černošským dieťaťom.“
Vtedy Harriet požiadala svojich kamarátov, Kennetha Kellyho a Monicu Gunningovú,
ktorí boli černošskí rodičia, aby Sparkymu tiež napísali.
Vtedy neboli v komiksoch skoro žiadni ľudia inej rasy,
a Sparky si uvedomil, čo by pre všetky deti znamenalo,
keby to pomohol zmeniť.
Chcel urobiť niečo zmysluplné,
niečo, čo malo význam.
Pri ňom ste mali pocit, že je naozaj spravodlivý.
A rasová nerovnosť spravodlivá nie je.
Postavu Franklina som dlho odkladal,
lebo som si nemyslel, že ho budem vedieť ukázať.
JEDEN, PROSÍM
A nechcel som vyzerať blahosklonne.
Skúsil som to vyjadriť jednoducho.
Franklin sa objavil v scéne, kde sa na pláži stretli dvaja chlapci.
A zistili, že obaja radi stavajú hrady z piesku.
Nezáleží na tom, že sú inej rasy.
„Tak vidíš, Charlie Brown.
Tomu hovorím ozajstný hrad!“
Noviny sa vyhrážali, že komiks zrušia.
On povedal: „Dobre, zrušte ho.“ No nezrušili.
A potom povedali: „Dobre, len ich spolu neukazuj v škole.“
A pravdaže... Presne to urobil.
Na Franklinovi bolo zaujímavé to,
že ste si nepamätali jeho osobnosť, ale skôr to, aký bol vždy vážny.
Bol vážne dieťa, a čitateľ sa skoro cítil,
akoby naňho tlačilo to bremeno
černošského dieťaťa v belošskom svete,
hoci to bol iba komiksový svet.
Tak sa na to po rokoch pozerám.
Vedel, že naňho každý tak trochu zízal.
Možno je zmyslom môjho života kŕmenie psa.
Asi to už dlhšie nemôžem odkladať.
Mal by som začať písať.
MÔJ ŽIVOT PSA
BOLA TMAVÁ, BÚRLIVÁ NOC...
Kto som? Tak kto som?
Je to beznádejné.
Možno by som mal ísť na vzduch.
Jedna z najväčších vecí,
ktoré sa Charliemu Brownovi a kamarátom stali, bola, keď sa dostali do televízie
v epizóde Vianoce Charlieho Browna.
Moja mama načasovala kúpu...
AUTOR KOMIKSOV
...prvej farebnej telky tak, aby som si to mohol pozrieť.
Pre mňa to bola veľká vec.
Každé Vianoce ju spolu pozeráme pri šálke horúceho kakaa,
a je to skvelá zábava.
Osobne Vianoce neslávim. Som Žid. Vianoce neznášam.
Nič pre mňa neznamenajú. Vianoce nie sú ničím.
Ale Charlieho vianočná epizóda... Neviem, či je na svete niečo lepšie.
Vianoce Charlieho Browna boli veľkým úspechom,
a čoskoro existovala epizóda Peanuts pre takmer každý sviatok.
Keď som bola malá, neslávili sme sviatky tradične.
Pravdepodobne som niekam cestovala za prácou.
Takže pre mňa, ktorá ten ukazovateľ
tradične nemala, to bolo znamenie:
„Teraz je tento sviatok. Je toto ročné obdobie.“
Pamätám si na epizódu z Halloweenu,
Veľkého Tekvičiaka.
Bol tam vtip: „Čo si dostal?“
„Ja som dostal jablko.“ „Ja sladkosti.“ A Charlie Brown povie:
Ja som dostal kameň.
Dobre, tak od začiatku.
Päť, štyri, tri, dva... Motory bežia.
Ľudia si sviatočné epizódy Peanuts tak obľúbili,
že NASA pomenovala moduly Apolla 10 Charlie Brown a Snoopy.
Lichotí nám, že sme súčasťou tohto programu,
a sme nesmierne vďační.
Vôbec som netušil, že sa stanú všetky tieto podivné veci,
napríklad, že Snoopy pôjde na Mesiac.
Rozumiem. Aj my to vidíme.
Bol to jeden z najdojemnejších zážitkov môjho života.
VITAJ DOMA, CHARLIE BROWN!!
Na to, aby po vás pomenovali lunárny modul,
musíte byť veľmi ikonickou súčasťou kultúry.
Viete, ako to myslím? Viete si predstaviť byť taký slávny?
Dokážete si to predstaviť? Je to šialené.
Zatiaľ čo Charlie Brown a Snoopy leteli do vesmíru,
Sparky žil tichý život.
Vytvoril si svet,
naplnený všetkým, čo zbožňoval už ako chlapec,
ako napríklad ľadovú plochu
alebo bejzbalové ihrisko.
Nepracoval v štúdiu. Bol to kampus. Ako v Disneylande.
V jednej budove bola kaviareň, v ďalšej ľadová plocha.
Mám rád svoj denný režim, keď ráno vstanem a idem na hokej,
a potom si dám raňajky a idem do štúdia.
V podstate
najradšej zo všetkého sedím a kreslím vtipné obrázky.
Ráno vstal, zviezol sa dolu z kopca,
zaparkoval auto vždy na tom istom mieste.
Na zimnom štadióne si dal raňajky.
Mafin s hroznovým lekvárom.
A potom šiel do kancelárie, sadol si k stolu a pracoval.
Doslova išiel do kancelárie a čakal na inšpiráciu.
Nikdy som ho nevidela nepracovať.
Keď sme ho navštívili, vždy bol vo svojom štúdiu.
To robil. To miloval.
Tú osamelú časť štúdia, kde sedel a tvoril.
Aby ste zvládli celé hodiny sedieť v izbe sám so sebou a svojimi myšlienkami,
musíte mať akúsi samotársku povahu.
Hoci bol veľmi úspešný, nemyslím si, že chápal
plný rozmer lásky a oddanosti,
ktorú ľudia cítili k nemu a jeho postavám.
Necítiš sa pri tom pozeraní na hviezdy tak trochu nepodstatný,
Charlie Brown?
Ja sa vždy cítim nepodstatný, Linus.
Ako ti ide tá úloha?
Nenapísal som ani čiarku.
Možno som nikto.
Ja si to nemyslím, Charlie Brown.
Ďakujem, Linus.
Ale čo mám robiť? Úvahu mám odovzdať zajtra.
Nuž, keď sa cítim ohromene,
niekedy hľadám odpovede vo hviezdach.
Nefunguje to, Linus.
Čo tam vidíš?
Asi hromadu hviezd.
Ale čo to má spoločné s mojou úlohou?
Nuž, v mnohom sú hviezdy ako ľudia.
Ak sa pozrieš pozorne, uvidíš, že každá hviezda je iná.
Majú odlišnú farbu, veľkosť a každá žiari inak.
Ale tie rozdiely vytvárajú niečo nádherné.
Presne ako my, Charlie Brown.
Každý z nás je výnimočný,
ale sme súčasťou niečoho väčšieho než my sami.
Každý z nás má v živote zmysel,
aj keď je často ťažké vedieť, aký.
A každý deň sa snažiť na to prísť, to je tá radosť.
Možno je nateraz tvojím zmyslom iba byť Charliem Brownom.
Asi máš pravdu, Linus. Dám sa do práce.
Ak má nádej Charlie Brown, asi máme nádej všetci.
V roku 1980
to bolo už 30 rokov, čo Sparky takmer každodenne kreslil komiks Peanuts.
Viac než 10 000 komiksov.
Za celý ten čas
si nikdy nevzal dovolenku a nevynechal ani jeden termín.
Ste ako myš, ktorá každý deň pobehuje v klietke.
Žiadna dovolenka.
Komiks je jedinečný typ zábavy.
Žije s vami deň čo deň.
Musíte byť ako nejaký stroj, aby ste dokázali písať každý deň
o tom istom a neopakovali sa.
Veľa tvorcov komiksov kreslí ceruzkou
a potom ich obtiahne niekto iný.
Ale on vždy trval na tom, že to spraví sám.
Pýšil sa tým, že toho komiksu sa nikto iný nedotkol.
Pracoval na ňom len on sám.
V júli v roku 1981 začal Sparky pociťovať bolesti v hrudi.
Odviezli ho do nemocnice a operovali mu srdce.
Bol v nemocnici.
A vypýtal si kúsok papiera, aby videl, či môže niečo nakresliť.
Hneď chcel vedieť, či bude môcť naďalej kresliť.
A mohol, ale bola to zmena.
Jeho ruky a kresby boli roztrasené.
A v neskorších komiksoch môžete vidieť,
že okraje kresieb sú veľmi trasľavé.
Hovorieval: „Niekedy sa mi ruka trasie tak,
že keď kreslím, musím si ju pridržiavať.“
Pamätám si, ako som ho pozorovala pri kreslení
Charlieho Browna, ktorý má okrúhlu hlavu.
Triasli sa mu ruky a hnevalo ho to.
Ale aj tak hovoril: „Dážď ešte zvládam.“ Malé... malé ostré čiary a čiarky,
ako napríklad dážď či trávu.
Hovoril: „Takto to teraz vyzerá. Stále je to moja pôvodná práca.“
Roztrasené čiary sa stali jeho znakom.
Je to úžasné. Úžasné. Toľkým ľuďom by to zničilo kariéru.
Ale komiks Peanuts to vynieslo na vyššiu úroveň
a vďaka tomu sme k nemu a k jeho postavám boli ešte empatickejší.
Ukazuje to, že bol ochotný sa otvoriť.
Neprestal. Jeho ego nepovedalo:
„Ak nemôžem kresliť dokonale, nebudem kresliť.“ Nie.
Kreslenie bolo jeho podstatou. Tým spôsobom komunikoval.
Tak žil.
Dúfam, že občas prinášam aj riešenia.
ACH, NIE!
Jedno z tých riešení asi je nikdy sa nevzdávať, tak ako Charlie Brown.
Nikdy sa nevzdá. A ak by to mal niekto urobiť, tak on.
Dobré ráno, Charlie Brown. Ako ti išlo písanie úvahy?
Bol som hore celú noc, ale dokončil som ju.
- Možno dostanem aj jednotku. - To by bolo pekné.
Ale odmeny, ktoré život prináša, sa často prejavujú
netradične.
Nie som si istý, čo tým myslíš, Linus.
Ak ale dostanem jednotku, bolo by to určite netradičné.
Už oznámkovali naše úvahy. Som zvedavý, či konečne dostanem jednotku.
Už to nemôžem vydržať.
Tri mínus? No márnosť.
Ja som dostala jednotku.
Učiteľ mi pochválil krasopis a dokonalé okraje.
Nemôžem tomu uveriť, Linus. Všetka tá práca za tri mínus.
Hlavu hore, Charlie Brown. Známky nie sú úmerné tvojej hodnote.
Každopádne, skutočné umelecké diela možno posúdiť až časom.
Nuž, aspoň na to sa môžem tešiť.
„Občas v noci nemôžem spať a premýšľam: ‚Prečo ja?‘
A odpovie mi hlas: ‚Nie je to osobné, proste mi napadlo tvoje meno.‘“
Pred pár týždňami oznámil Charles Schulz odchod do dôchodku.
Prestáva kresliť Peanuts, aby sa sústredil na liečbu rakoviny.
3. JANUÁR 2000
Z chemoterapie bol slabý, a rozhodol sa odísť do dôchodku.
Veľmi dobre si pamätám, keď povedal: „Už ten komiks nemôžem kresliť.“
Jedného dňa prišiel a hovorili sme o poslednom komikse.
Len tak tam, pár metrov odo mňa, sedel,
pozrel sa na mňa, trochu sa zasmial a povedal:
„Naozaj som nakreslil pár vtipných vecí.“
A videla som, že je mu smutno,
že už ho viac nebude môcť kresliť.
Posledný komiks vyjde 3. januára,
keď sa bude vysielať aj toto.
Už ste si naplno uvedomili, že už viac nebudete kresliť?
Neuvedomil, až kým som nepísal taký...
MILÍ PRIATELIA...
...list na rozlúčku, viete.
A na úplnom konci som napísal jeho, teda svoje meno.
A napísal som tam...
Asi sa rozplačem.
Nuž, napísal som...
CHARLIE BROWN, SNOOPY, LINUS, LUCY...
AKO BY SOM NA NICH MOHOL ZABUDNÚŤ...
...to bol Charlie Brown a tak ďalej.
A zrazu mi napadlo...
„Chudák chlapec. Nikdy si do tej futbalovej lopty nekopol.“
Sparky zomrel 12. februára v roku 2000.
V ten istý deň
bol vydaný jeho posledný komiks Peanuts.
V deň jeho smrti...
NIE, MYSLÍM, ŽE PÍŠE.
...vyšiel aj jeho posledný komiks.
Myslím, že to niečo hovorí o tom, aké hlboké spojenie
mala jeho duša s dušami tých skvelých postáv, ktoré vytvoril.
Vlastne... On bol tými postavami.
Je to úžasné. Zomrel robiac to, čo miloval.
Bol to iba človek, ktorý každodenne rozprával osobný príbeh.
A podľa mňa to fanúšikovia... Chápali. Cítili to.
Boli to vtipné, nezabudnuteľné a úžasné komiksy.
Ľúbili a vážili ste si ich
a taktiež ste si z nich vzali mnoho ponaučení do života.
Sú o ľudskosti v jej najnežnejšej podobe.
Sú o ľuďoch a ich bláznovstvách.
Sú o ľudskosti bez krutosti.
A to podľa mňa v dnešnom svete potrebujeme.
Možno medzi sebou nesúhlasíme.
Možno robíme rozruch ako Lucy.
Alebo nám chýba sebadôvera ako Charliemu Brownovi.
Možno si myslíme, že naša filozofia je tá najdôležitejšia, ako Linus.
Ale v skutočnosti sme v tom všetci spoločne.
Všetky rozhovory, ktoré tieto deti viedli,
sa nás bytostne týkajú.
Dvadsať rokov po poslednom komikse Peanuts
sú diela a postavy, ktoré Charles Schulz vytvoril,
stále oslavované po celom svete.
Peanuts, rovnako ako
Tom Sawyer či Huckleberry Finn, je súčasťou americkej kultúry.
Stále v nás rezonuje jeho ľudská emócia.
A to sa nikdy nezmení.
Je ikonický a nadčasový
a každý na svete sa s ním môže stotožniť, mať ho rád a vážiť si ho.
Moje vnúčatá budú čítať komiks Peanuts.
To je Charlie Brown!
Chceli by ste niečo povedať ľuďom, ktorí posledných 50 rokov
čítali Peanuts?
Je... úžasné, že považujú moje diela za dobré.
Robil som to najlepšie, čo som vedel.
Kde si, Chuck? Ber korčule!
Rád ťa vidím, Charlie Brown.
Pohni si, Charlie Brown. Chyť sa.
Prvému sneženiu roka sa nič nevyrovná.
PEANUTS VYTVORIL CHARLES M. SCHULZ
ĎAKUJEME, SPARKY. OSTÁVAŠ V NAŠICH SRDCIACH.
Preklad titulkov: Martina Mydliar