Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Spis moramo napisati?
Petsto besed o tem, kdo smo?
Pojma nimam, kdo sem. Kako naj se domislim 500 besed?
Celo večnost bo trajalo.
Rok je čez en teden? Šment.
Hujše téme ne bi mogel dobiti. Sebe.
Charlie Brown, preveč si beliš glavo.
Dobri stari Charlie Brown,
prikupna zguba, ki nikoli nima sreče.
Verjetno ste slišali zanj. Zagotovo ste ga videli.
Povsod je.
V časopisih, knjigah, filmih, po televiziji.
Bil je povsod po svetu in v zraku.
-Celo na luni je bil. -Šment, Charlie Brown.
Zdi se, da so Charlie Brown, njegov pes Snoopy
in drugi iz druščine Arašidkov z nami že od nekdaj.
Najbolj mi je pri srcu Linus.
-Moj najljubši lik je Linus. -Obožujem Woodstocka.
Neverjetno, koliko mi je pomenil Franklin.
Moj najljubši Arašidek je Peppermint Patty.
-Aja, in Snoopy. -Snoopy je jasno najboljši.
Arašidki so z nami že 70 let.
Arašidki so planet zase.
Ves svet jih pozna.
Vsem so všeč, zato so postali tako legendarni.
Arašidki so svetovna legenda,
toda v središču vsega je še vedno dobri stari Charlie Brown.
Obožujem Arašidke in Charlieja Browna.
Rad imam Charlieja Browna.
S Charliejem Brownom sem zelo povezan.
A kdo je pravzaprav Charlie Brown?
In od kod je prišel?
Zakaj bi bilo komu mar, kdo sem? Nič posebnega nisem.
"Charlie Brown, kdo si?"
PRIPOVEDUJE LUPITA NYONG'O
Veliko prej, kot se je pojavil deček Charlie Brown,
je obstajal Charles Schulz, ki je sanjal o tem, da bo stripar.
Vedno sem sanjal o svojem stripu.
O tem sem sanjal od svojega šestega leta.
Charlesu Schulzu je bilo že ob rojstvu
usojeno, da se bo ukvarjal s stripi.
Ko je bil malček, ga je eden od stricev klical Spark Plug,
po konju Spark Plug iz nekega stripa.
Zato so ga vsi klicali Sparky.
Bil je edinec
in malček, s katerim se nihče ni pogovarjal.
Bil je tako plašen,
da je z mamo po ulicah Saint Paula hodil s sklonjeno glavo.
Plašnemu Sparkyju je šlo v šoli tako dobro, da je preskočil razred.
Vendar s tem ni izpolnil vseh pričakovanj.
V razredu je bil eno leto mlajši od drugih.
Za otroka je to pomembna razlika.
Starejše sošolce je le stežka dohajal. Bil je nesrečen.
Imel je občutek, da za druge otroke v šoli ni pomemben.
Sparky se je po pouku rad zadrževal v očetovi brivnici.
"Kadar sem zelo osamljen, grem rad v očetovo brivnico.
Vsakič me vprašajo, ali sem se prišel obrit."
A tudi to je imelo slabo stran.
Včasih, kadar me je oče v salonu strigel,
sem bil morda postrižen le napol,
ko je vstopila kakšna redna stranka.
Rekel mi je, naj se presedem
in počakam, ker mora najprej poskrbeti zanjo.
Z napol postriženo glavo je prav nerodno sedeti na klopi.
Sparky v srednji šoli ni več blestel.
Imel se je za popolno zgubo.
V osmem razredu se je moje povprečje poslabšalo.
Povsod sem dobival nezadostno.
Sparky je našel srečo le v svoji skicirki.
Risal je ves čas in sanjal o tem, da bo nekoč risal stripe,
take, kot jih je bral v časopisih.
Naročeni smo bili na dva časopisa. Oče se je v soboto zvečer
odpeljal v bližnjo drogerijo
in kupil minneapoliška časopisa, da sva lahko prebrala štiri stripe.
Moje življenje se je vrtelo okoli tega.
Petsto besed o tem, kdo sem. Kdo sem, Snoopy?
Brivčev sin sem.
Rad imam bejzbol. Hodim v šolo. Poskušam se prebiti skozi dan.
Ta naloga je nemogoča.
Ne moreš razumeti, Snoopy. Nič zahtevnega ti ni treba početi.
Sedi, počakaj, lezi. Pasje življenje je zelo preprosto.
BUM BUM BUM BUM
"Sparky gre v vojno!"
Leta 1942 so Sparkyja vpoklicali v vojsko.
"Kaj se zgodi, ko te vpokličejo?"
"Nekam te pošljejo."
"Prav tega sem se bal."
Za Sparkyja je bil odhod od doma boleč.
Z mamo sta si bila zelo blizu. Že dolgo je bila bolna.
Sparkyju nikoli niso povedali, kako bolna je njegova mama.
In da verjetno ne bo preživela.
Zaradi tega se je počutil potisnjenega ob rob in osamljenega.
Na večer, ko sem se moral javiti v Fort Snellingu
v Minnesoti, je rekla, naj se raje posloviva,
ker se verjetno ne bova več videla.
Potem sem odšel.
Kadar je govoril o smrti svoje mame, je bil zelo pobit in vidno pretresen.
Jokal je.
O tem je verjetno razmišljal vse življenje.
"Vse je zelo čudno.
Lahko pohajkuješ in ne misliš na nič določenega.
Nenadoma pa se spomniš izgubljene ljubezni…"
Pozor!
Ne vem, kako sem sploh preživel.
Minilo je že veliko časa, ampak nekaterih stvari ne pozabiš.
Mladi Sparky do takrat še ni prenočil zdoma.
Toda med vojno je odpotoval v Francijo in Nemčijo.
Sparkyja sta v vojski pogosto mučila domotožje in osamljenost,
zato je risal, enako kot v otroštvu.
Skicirko je povsod jemal s sabo.
Po koncu vojne se je domov vrnil še odločnejši,
da bo uspel kot stripar.
Brat, pomagaj mi pri domači nalogi iz matematike.
Ne vidiš, da pišem spis?
O čem pa?
O tem, kdo sem.
Kdo si? Ti bom jaz povedala.
Moj starejši brat si.
In eno figo vreden,
če mi ne boš pomagal pri domači nalogi.
Na, poglej.
Šment.
Dobro. Če imaš dve jabolki in ti jaz dam še tri,
koliko jih imaš skupaj?
Komu mar?
Nikoli ne pojem več kot enega.
In kdo sploh deli vsa ta jabolka?
Očitno bo moral moj spis počakati.
Sparky si je najbolj od vsega želel postati stripar.
Vztrajal je, tako kot Charlie Brown.
In kot Charlie Brown doživljal neuspehe.
Saturday Evening Postu sem poslal deset karikatur.
Med čakanjem na objavo sem ustvarjal svoj strip.
Poslal sem ga in se posvetil nečemu drugemu.
Nekaj Sparkyjevih stripov so objavili,
vendar v njih še ni bilo Charlieja Browna in Snoopyja.
Misliš, da ti bo prva prodaja
odprla vsa vrata, vendar ni tako.
Prodal sem nekaj stripov, potem pa več mesecev nobenega.
Sparky je pet let neuspešno poskušal.
Nato pa se mu je posvetilo.
Risal je strip Li'l Folks,
v katerem sta se pojavljala Charlie Brown in pes,
ki še ni bil tak kot Snoopy, ampak skoraj.
Med risanjem otročičkov sem odkrival,
da so urednikom najbolj všeč taki stripi.
Sparkyjevi stripi so postajali priljubljeni. In nato je leta 1950
objavil svoj prvi strip Arašidki.
ZAČNE SE DANES ARAŠIDKI
V prvem stripu so nastopili trije junaki.
Deklica Patty, deček Shermy…
V stripu je bil tudi Charlie Brown. Sprehodil se je mimo.
Tam je. Tam prihaja Charlie Brown. "Dobri stari Charlie Brown."
Kakor hitro odide, reče: "Uh, kako ga sovražim."
To je…
Neusmiljeno, ne? Ampak tako je otroštvo.
Otroci so grobi. Drug do drugega so…
Zaradi takih stvari se skriješ za oklep.
Potem pa se vse življenje opominjaš, da ga moraš sneti.
Le malo pozneje so povsod po ZDA
vzljubili dobrega starega Charlieja Browna.
V tem liku se lahko prepoznam.
Enako štrebarski je kot jaz. Prav tako ga ne sprejemajo.
Počuti se tako kot jaz. To je bilo pomembno.
Videli smo, da se drugi spravljajo nanj.
Zanj smo navijali, ker je bil tako boleče človeški.
Vztraja, tudi ko je težko.
Pobere se in poskusi znova. To se mi zdi zelo kul.
Sparkyju so se končno uresničile sanje.
In uresničil jih je kar sam.
Vse v zvezi s Charliejem Brownom… To so spomini na moje nesrečne dni.
Charlie Brown predstavlja delček vsakogar od nas.
Predvsem mene. Sem Charlie Brown.
Linus,
kako naj se domislim petstotih besed o sebi?
O meni se ne splača izgubljati besed.
Ta naloga je zate imenitna priložnost,
Charlie Brown.
Priložnost za kaj?
Da si postaviš nekaj osnovnih življenjskih vprašanj.
Kdo sem? Zakaj sem tu? Kaj je moj namen na tem svetu?
Šment. Kako naj vse to pogruntam?
Veš, Charlie Brown, ko moram jaz streti trd oreh,
se zgledujem po velikih umih v zgodovini.
Španski romanopisec Miguel de Cervantes je zapisal:
"Povej, s kom se družiš, in povem ti, kdo si."
S kom se družim? Kaj to pomeni?
Kdo so tvoji prijatelji, Charlie Brown.
Ljudje, s katerimi preživljaš čas. Morda lahko pomagajo.
-Kaj pa vem, Linus. Zdi se neizvedljivo. -Glavo pokonci, Charlie Brown.
Za iskanje odgovorov na temeljna vprašanja imaš ves teden časa.
Sparky je vedno govoril, da je kot Charlie Brown,
vendar je delček njega v skoraj vseh likih iz Arašidkov.
Bil je točno tak, kot pričakujete od ustvarjalca Arašidkov.
Utelešal je vse svoje like.
Linus je filozofski obraz g. Schulza.
Filozofija ima kaj povedati.
Sparky je bil tiho filozofski.
Linus vedno postavlja velika vprašanja
o pomenu življenja, našemu mestu v stvarstvu, povezovanju vsega.
"Življenje je naporno, kajne, Charlie Brown?"
V Linusu sem se prepoznal zaradi… Tudi jaz sem imel tolažilno odejico.
Tudi jaz sem s sabo nosil modro odejico,
zato se znam vživeti vanj.
Tudi jaz sem imela odejico.
V pralnici, v katero je hodila moja mama, sem stala pred sušilnikom.
Jokala sem med pranjem in med sušenjem.
Vsi so me klicali Linus.
POK!
Linus je lahko zelo pameten in neumen.
Lahko je nedolžen in vseveden.
Zaradi značajskih lastnosti je poln različnih zamisli.
Linus in Charlie Brown sta pokazala Sparkyjevo prikupno plat.
Po drugi strani pa je Linusova starejša sestra Lucy…
Lucy je zelo zlobna.
"Charlie Brown, prava puščoba si."
Pa glasna in nekoliko srhljiva.
Lucy je zabavna, a tudi zelo zlobna.
Večina nas Lucy ne mara, ker je tako zlobna.
Hkrati pa…
V zlobi tako pretirava, da je po svoje zabavna.
Vsi vedo, kaj namerava Lucy z žogo.
Charlie Brown teče, Lucy pa odmakne žogo. Charlie zakriči in pade vznak.
SPET JI JE USPELO!
Klasika.
BUM!
Kateremu od likov sem najbolj naklonjen?
Vsem, ker je v vsakem košček mene.
Moj sarkastični del pripada Lucy.
Neodločni del Charlieju Brownu.
TEGA NE PRENESEM!
Sanjaški del pa seveda Snoopyju.
Snoopy.
Charlie Brown in drugi otroci so bili podobni Sparkyju,
za Snoopyja pa ni bilo nič nemogoče.
Snoopy je bil pes, ki ni hotel biti pes.
Imel je velika hotenja.
O bog, Snoopyja obožujem. Srčkan in zabaven je.
Snoopyja imamo vsi radi, ker uteleša to, kar smo želeli biti.
Rečeš si: "Danes bom sijajen vojni pilot.
Jutri se bom pretvarjal, da sem filmska zvezda."
Snoopy živi svoje življenje in sanjari.
A je celo Snoopy prišel od nekje. In bil je resničen.
Snoopy temelji na psu, ki sem ga imel, ko sem bil star 13 let.
Snoopy je igral hokej in drsal, ker je to počel tudi Schulz.
KAZENSKA KLOP
Tako kot vsi najboljši ustvarjalci je v delo tkal sebe.
To po svoje vidimo v besedah njegovih junakov,
v tem, nad čimer se navdušujejo.
Za ta spis moram dobiti dobro oceno.
S strokovnjakom bom govoril.
PSIHIATRIČNA POMOČ ZDRAVNICA JE TU
Živjo, Charlie Brown. Kaj te muči danes?
S pisanjem šolskega spisa imam težave, Lucy.
Mi lahko pomagaš?
Seveda. Saj sem veliko razmišljala o tebi in tvojih slabostih.
Mojih slabostih? Dvomim, da mi bo to pomagalo pri…
Poslušaj, Charlie Brown. O sebi največ izveš,
če te na številne napake opozori strokovnjak.
Moje številne napake?
Tako je.
Zasnovala sem sistem, ki te bo zelo razsvetlil.
Kar po domače, Charlie Brown.
Pripravila sem več sto diapozitivov o tvojih številnih slabostih.
Ugasnite luči.
Začniva z zgodnjim otroštvom.
DOBRI STARI CHARLIE BROWN.
Kot vidiš, te že v prvih letih
niso marali.
KAKO GA SOVRAŽIM!
Nisi bil priljubljen.
Nisi bil tako dober kot vrstniki.
Vidiš?
Zdaj pa pozor.
Če natančneje pogledava, opaziva porajanje vzorca.
Vzorec ponavljajočega se neuspeha.
BUM!
Pod tvojim vodstvom
je tvoja bejzbolska ekipa izgubila prav vsako tekmo.
No, nekajkrat smo zmagali.
Le takrat, ko si si zlomil roko.
Ostaniva pri športu.
Nikoli nisi zmogel brcniti žoge.
Vidiš?
Tudi pri neekipnih športih ti spodleti.
Neuspešen si sam in v skupini.
Oglejva si valentinovo.
PIŠUKA!
Dovolj! Ne prenesem več.
Upam, da sem ti pomagala pri spisu. Račun dobiš v nekaj dneh.
Neuspeh, neuspeh, neuspeh.
VZDIH
Sparky je večino idej o Charlieju črpal iz svojega otroštva.
A ko je imel svoje otroke, je v Arašidke prišlo tudi njihovo otroštvo.
Ob opazovanju lastnih otrok se mi porodi več zamisli,
kot bi želel priznati.
Opazujem njihove prepirčke.
To mi je dalo kar nekaj zamisli.
V razvedrilni industriji so najbolj odmevne stvari,
s katerimi se ljudje lahko poistovetijo.
In ustvarjalec lahko prikaže le svoj pogled.
Že kot otrok sem se zavedal,
da je nekje v ZDA moški,
ki sedi za veliko nagnjeno mizo ter ima ženo in otroke.
Vstane, nariše Snoopyja, potem pa gre drsat.
Eden od fantov je bil modelar letal.
Pokazal mi je najnovejši model.
Prešinilo me je, da Snoopyja lahko posedem na pasjo uto,
kjer se bo pretvarjal, da je vojni pilot.
Nekoč je poslušal sina Craiga.
Mimo je prišel neki mladenič. Craig je rekel: "Za frajerja se ima."
In tako je nastal Joe Cool.
Vse v stripu je bilo tako ali drugače povezano s Sparkyjem.
Če je pisal o simfoniji, ki jo je igral Schroeder,
mu je bila ta simfonija všeč.
ŠMENT!
Črpal je iz svojega življenja. Vedno ste se spraševali, kaj opazuje.
Klicala sem ga cukrček. To se je kmalu pojavilo v stripu.
"To pa je posebna voščilnica za mojega 'cukrčka'."
Postalo je nekaj, s čimer je Sally…
VESELO VALENTINOVO, CUKRČEK!
Mučila Linusa.
"Nisem tvoj cukrček."
"Pigpen." Kaj vam pomeni ta izraz?
"Pigpena" sem povzel od prijatelja, ki je otrokom dajal šaljive vzdevke.
Njegov sinček je tekal po dnevni sobi. Rekel je: "Pojdi spat, Pigpen."
To se mi je zdelo dobro ime za lik.
Temu liku bi se morali vsi posmehovati.
Občasno tudi drugi liki stopijo do njega in rečejo, da bi ga moralo biti sram.
"Veš, kakšen je?" "Kakšen?"
"Kot reklama za zemljo."
Ampak njega to ne gane. Pigpen je dostojanstven.
Verjetno me je kot mlado transspolno osebo pritegnilo prav to.
Lucy ni bila kaj dosti v pomoč.
Drugo mnenje rabim.
97, 98, 99, 100.
Jaz sem na vrsti.
Pigpen!
Svinjaš.
Živjo, Charlie Brown. Mi pomagaš pri blatnih potičkah?
Ne morem, Pigpen. Šolsko nalogo imam.
Hej, pridi preskakovat kolebnico.
O ne. Tista mala rdečelaska prihaja.
Kaj je narobe, Charlie Brown?
-Ne sme me videti. -Zakaj ne?
-Kaj če ji to, kar bo videla, ne bo všeč? -Pomembneje je, kako se vidiš ti.
Jaz sem si všeč ne glede na mnenje drugih.
Res? Tudi če mislijo, da si umazan?
Nimam se za umazanega. Vidim se kot del zgodovine,
prekrit s prahom in umazanijo številnih dob.
Očitno nimam tvoje samozavesti, Pigpen.
Grem, preden me mala rdečelaska opazi.
Ubogi Charlie Brown.
Tako kot Charlie Brown
je imel v resničnem življenju svojo malo rdečelasko tudi Sparky.
V mladosti je spoznal Donno Wold, drobno rdečelasko,
in se do ušes zaljubil vanjo.
Donna je bila zaročena z nekim gasilcem,
vendar je imela pomisleke o njem.
Pustila ga je in šla na zmenek s Sparkyjem.
Upal sem, da se bo poročila z mano.
Vendar se ni.
Mislil je: "Če bom dovolj pridno delal,
če bom tak in tak,
bo pozabila gasilca in ostala z mano."
Ampak se je odločila in se poročila z gasilcem.
Predal sem se ji z vsem srcem, vendar je odšla.
VEM, DA ME NIHČE NE MARA.
Tega nisem dobro prenesel. Še leta sem sanjal o tem.
To je bila ženska, s katero se je želel poročiti.
Značilna zgodba Charlieja Browna.
POŠTA
Charlie Brown v druščini Arašidkov ni bil edini,
ki ni imel sreče v ljubezni.
Arašidki so svet neuslišanih ljubezni.
Lucy hrepeni po Schroederju.
To me je vedno nasmejalo. Vsakič jo je odgnal.
Sally želi Linusa.
Peppermint Patty je za hip všeč Charlie Brown.
Gre za vrsto otrok,
ki v srcu nosijo ljubezen, a je ta skoraj vedno enostranska.
Njegovo stalno iskanje rdečelaske
mi je bilo zelo znano.
Tudi jaz sem bil zelo zaljubljen
v neko punco v šoli, pa se ji nisem upal približati.
Pogosto si reče: "Danes bom stopil do male rdečelaske
in jo končno ogovoril."
Ta dan bo danes. A se nikoli ne zgodi.
LJUBEZEN TE SILI V NENAVADNA DEJANJA.
Schroeder, zelo si nadarjen.
Misliš, da si ljudem všeč zaradi glasbe?
Morda, Charlie Brown, čeprav je to ironija,
saj pri igranju glasbe najbolj uživam v samoti.
Kot da glasba predstavlja, kdo si.
Kakšna glasba bi predstavljala mene?
Kako napreduje spis, Charlie Brown? So diapozitivi pomagali?
Živjo, Schroeder. Si me pogrešal?
Arašidki so z leti rasli in se spreminjali tako kot Sparky.
Ni šlo vedno le za duhovitost.
Moji otroci so odrasli in strip se je manj posvečal otrokom.
Postal je abstraktnejši.
Otroci so samo karikature odraslih,
njihovih težav in tega, kar govorijo.
Prikupen stripek, zabavni liki, smešni trenutki.
Je pa tudi globlji.
Liki so zelo zapleteni, pripovedujejo o človeških občutjih
in čustvih, o tem, kaj pomeni biti človek.
Sijajno je znal povzeti razpoloženje.
Ujel je razpoloženje države.
Vedno je iskal resnico in jo pripovedoval.
Sparky je hotel enakopraven svet za vse. To je njegova resnica.
Konec šestdesetih je ustvaril Peppermint Patty,
samostojno dekle, ki živi samo z mamo
in ki s sandali in kratkimi hlačami prekrši pravila oblačenja.
Bila je zelo drugačna.
Ni bila stereotipen ženski lik,
ki ste ga videvali v likih.
Bila je povsem samosvoja.
Nekaj posebnega. V tej posebnosti in svoji koži se je dobro počutila.
Peppermint Patty ima obupne ocene.
Pri pouku vedno zaspi.
A sijajno meče žogo.
Vsakič premaga Chuckovo bejzbolsko ekipo.
Včasih s sto proti ena.
Navdih za Peppermint Patty je bila Billie Jean King,
ena najboljših teniških igralk v zgodovini.
Videvali smo športnice,
kar se mi je kot punci zdelo super. Sparky je bil feminist.
Sparky je v Arašidkih poskrbel, da so bila dekleta enako močna
ali celo močnejša od fantov.
IZRAZI SE!
Stripi so odsevali našo kulturo.
Peppermint Patty morda predstavlja nov trend pri otrocih,
ki so bolj neodvisni in odločnejši.
"Prihajam, poba. Ustavi me, če me moreš!"
BUM!
GOSTI 12
DOMAČI 00
To! Juhu!
To!
Dobra igra, Chuck.
Ampak zdel si se nekoliko zmeden.
Čudi me, da te trener ni umaknil z vzpetine.
On je njihov trener, gospod.
Charlie Brown, si v redu?
Domača naloga me muči.
Dognati moram smisel svojega življenja.
Mejduš, Chuck, to je pa zahtevno.
Naša učiteljica nam na srečo ni dala domače naloge.
Vsak dan smo jo dobili, gospod.
Ljudje se od nekdaj sprašujejo o smislu življenja,
Charlie Brown.
Moj ded je pravil, da je glavni namen v življenju dajanje in sprejemanje ljubezni.
Je pa tudi veliko vzdihoval.
Ne vem, ali bi me kdaj lahko kdo imel rad.
Za pomoč sem prosil Lucy, a je povedala le to, kar je z mano narobe.
Je z mano tudi kaj prav?
Seveda, Chuck. Veliko dobrih lastnosti imaš.
Res? Povej kakšen primer.
Zelo si prijazen.
In velikodušen.
Rad pomagaš. Zelo rad pomagaš.
Vau. Prijazen, velikodušen in rad pomagam. Hvala, klapa.
Hej, Lucy. Veš kaj?
Motila si se. Prijazen sem, velikodušen in rad pomagam.
Seveda so to rekli, Charlie Brown.
Prijazen si, ker je tvoje žoge lahko zadeti.
Velikodušen, ker omogočaš toliko tekov.
In pomagal si jim dobiti tekmo.
Charlie Brown, zveniš kot moj ded.
Franklin Armstrong je bil eden zadnjih pomembnejših likov
v druščini Arašidkov.
Z njegovim prihodom so se stripi za vedno spremenili.
Ko se je Franklin pojavil v Arašidkih, sem bil v osmem razredu.
Spomnim se, kako navdušen sem bil. Črnski lik! Prišel je črn otrok.
Bral sem strip in nenadoma je bil v njem otrok, ki je bil videti kot jaz.
Zdaj se to ne zdi taka reč, toda leta 1968
je bila skupna igra črnih in belih otrok v stripu nekaj pomembnega.
Franklina je v strip vključil leta 1968,
ko so zaradi atentata na M. L. Kinga gorela mesta.
Dr. Martina Luthra Kinga,
zagovornika nenasilja v gibanju za državljanske pravice,
so v Memphisu v Tennesseeju usodno ustrelili.
Sparkyja je poklicala neka ženska. Harriet Glickman.
Rekla je: "G. Schulz, čas je, da nekaj naredite z dosegom, ki ga imate.
V Arašidke bi morali dodati črnega otroka."
On pa, da ne more, ker se ne zna vživeti v črnskega otroka.
Harriet Glickman je prijatelja Kennetha Kellya in Monico Gunning,
ki sta bila črnca in tudi starša, prosila, naj pišeta Schulzu.
Takrat v stripih ni bilo temnopoltih likov.
Sparky se je zavedel, kaj bi taka sprememba pomenila vsem otrokom.
Želel je narediti nekaj pomenljivega,
nekaj povednega.
Deloval je kot velik poštenjak.
Rasna neenakost ni pravična.
Franklina dolgo nisem vključil,
ker sem menil, da ga ne znam pravilno upodobiti.
ENO, PROSIM
Nisem hotel zveneti pokroviteljstvo.
To sem poskušal narediti brez pompa.
Uvedel sem ga v prizoru, v katerem se s Charliejem sreča na plaži.
Ugotovita, da oba rada gradita gradove iz mivke.
Ni pomembno, da je eden od njiju črn.
"Tako, Charlie Brown.
To je pravi grad iz mivke!"
Časopisi so grozili z umikom stripa.
"Tudi prav," je rekel. Niso ga umaknili.
Nato so rekli, naj ju ne riše skupaj pri pouku.
Seveda je naredil prav to.
Pri Franklinu je zanimivo to,
da se o njem spomnimo le to, da se je zdel frdamano resen.
Bil je resen otrok. Ob njem skoraj občutiš…
Ko zdaj gledam na to,
skoraj občutim breme, ki ga je črni otrok nosil v belem svetu,
pa čeprav le v stripu.
Pritiskalo je nanj.
Vedel je, da ga vsi gledajo.
Mogoče je moj smisel življenja ta, da hranim psa.
Ne morem več odlašati.
Začel bom pisati.
MOJE ŽIVLJENJE KOT PES
BILA JE TEMNA IN NEVIHTNA NOČ…
Kdo sem? Kdo sem?
Brezupno je.
Mogoče bi moral na zrak.
Eden najpomembnejših dogodkov
za Charlieja Browna in prijatelje je bila televizijska premiera
risanke A Charlie Brown Christmas.
Moja mama je tudi zaradi nje kupila prvi barvni televizor,
da sem oddajo lahko gledal v barvah.
To je bilo zame zelo pomembno.
Vsak božič jo gledamo skupaj in pijemo kakav.
Zelo zabavno je.
Ne praznujem božiča. Jud sem. Božič sovražim.
Nič mi ne pomeni. Božič mi nič ne pomeni.
Toda božična oddaja s Charliejem Brownom… Več si ne bi mogli želeti.
Oddaja je bila velikanska uspešnica.
Kmalu so imeli risanko z Arašidki za vsako priložnost.
Ko sem bila majhna, nisem poznala praznikov.
Zaradi dela sem bila na poti.
Zato so te posebne oddaje
zame bile to, česar v tradicionalnem domu nisem imela.
"Prazniki so. Ta čas leta je."
Spomnim se posebne oddaje za noč čarovnic,
Velike buče in večne šale: "Kaj si dobil?"
"Jabolko." "Čokolado." Charlie Brown…
Dobil sem kamen.
V redu. Od začetka.
Pet, štiri, tri, dve… Vsi motorji so prižgani.
Praznične oddaje so tako povečale priljubljenost Arašidkov,
da so pri Nasi modula Apolla 10 poimenovali Charlie Brown in Snoopy.
Zelo polaskani smo, da smo del vsega programa.
In izjemno hvaležni.
Nisem vedel, da se bodo zgodile nenavadne stvari,
da bo šel Snoopy na luno.
Ja, tudi mi opažamo podobnost.
To je bila ena mojih najbolj ganljivih izkušenj.
DOBRODOŠEL DOMA! CHARLIE BROWN
Biti moraš legendaren del kulture,
da po tebi imenujejo lunarni modul.
Me razumete? Si predstavljate tako slavo?
Si jo? To je noro.
Charlie Brown in Snoopy sta šla v vesolje,
Sparky pa je živel odmaknjeno.
Okoli sebe je zgradil svet,
poln stvari, ki jih je imel rad kot otrok.
Drsališče,
igrišče za bejzbol.
Ni delal v ateljeju, ampak v svetu, podobnem Disneyjevemu.
Ta stavba je bila kavarna, v tej je bil hokej.
Všeč mi je, da vstanem, grem na led,
zajtrkujem in grem v atelje. Če bi moral izbrati eno stvar,
bi najraje risal smešne stripe.
Zjutraj je vstal, se zapeljal po hribu
in parkiral na istem mestu čez cesto.
Zajtrkoval je na drsališču.
Angleški mafin z grozdno marmelado.
Nato je šel v pisarno, sedel za mizo in delal.
Šel je v pisarno in čakal na navdih.
Nisem ga videla brezdelnega.
Vsakič, ko smo ga obiskali, je bil v ateljeju.
To je počel. To je imel rad.
Samoto ateljeja, v katerem je sedel in ustvarjal.
Človek mora biti samotar po značaju,
da več ur sam zdrži v sobi, da je dolgo sam s svojimi mislimi.
Čeprav je bil zelo uspešen, ne vem, ali se je zavedal
vse ljubezni in pripadnosti,
ki so ju ljudje čutili do njega in njegovih likov.
Se tudi ti ob pogledu na vse te zvezde počutiš nepomembnega,
Charlie Brown?
Linus, vedno se počutim nepomembnega.
Kako ti gre naloga?
Niti ene besede nisem napisal.
Mogoče sem preprosto nihče.
Nisi nihče, Charlie Brown.
Hvala, Linus.
Ampak kaj naj naredim? Spis moram oddati jutri.
Kadar se jaz počutim nemočnega,
včasih najdem odgovor v zrenju v nebo.
Ne deluje, Linus.
Kaj vidiš?
Kup zvezd.
Kakšno zvezo ima to z mojo nalogo?
Po svoje so ti zvezde zelo podobne.
Natančen pogled razkrije, da je vsaka drugačna.
Razlikujejo se po barvi, velikosti in moči sija.
A prav te razlike so tisto, kar ustvarja nekaj lepega.
Tako kot mi, Charlie Brown. Vsak od nas je nekaj posebnega.
Vsi pa smo del nečesa, kar je večje od nas.
Vsak ima svoj namen,
čeprav težko ugotovimo, kakšen.
In v vsakodnevnem odkrivanju tega lahko najdemo veselje.
Morda je tvoj pomen za zdaj le to, da si Charlie Brown.
Mogoče imaš prav, Linus. Nič, lotiti se moram dela.
Če je upanje za Charlieja Browna, je upanje za slehernega od nas.
Sparky je še leta 1980
Arašidke risal vsak dan. Trideset let.
To je več kot 10.000 stripov.
In ves ta čas
ni šel niti enkrat na počitnice in zamudil ni nobenega roka.
Si kot veverica, ki ves dan teka po kletki.
Nobenega dopusta.
Strip je posebna oblika razvedrila.
S tabo živi dan za dnem.
Biti moraš stroj, da vsak dan pišeš o isti stvari
in se pri tem ne ponavljaš.
Številni striparji bi strip narisali, barvanje pa prepustili drugim.
On pa je vedno barval sam.
Ponosen je bil, da se je stripa dotaknil le on.
Opravil je vse delo.
Julija 1981 je Sparkyja začelo zbadati v prsih.
Odpeljali so ga v bolnišnico na operacijo srca.
Bil je v bolnišnici.
Prosil je za list papirja, da bi videl, ali lahko riše.
Takoj se je želel prepričati, ali še zmore risati.
Zmogel je, a risanje je bilo drugačno.
Roka se mu je tresla, črte so bile prekinjene.
V poznejših stripih vidimo,
da so robovi črt valoviti.
Govoril je, da se mu dlan včasih tako trese,
da jo mora pri risanju podpirati.
Spomnim se, da sem ga gledala, kako riše Charlieja Browna,
ki ima veliko okroglo glavo. Dlani so se mu tresle. Razjezil se je.
Vendar je rekel: "Lahko rišem dež." Poševnice in črte,
kot dež in travne bilke.
Rekel je: "Tako je to videti zdaj. A je še vedno moje pristno delo."
Tresoča se črta je postala njegova zaščitna poteza.
To je noro. Marsikomu bi pokvarilo kariero.
Pri njem pa je Arašidke poneslo na novo raven.
Zaradi tega se bolj vživimo vanj in v njegove like.
Pove vam, da je pripravljen tvegati.
Ni nehal. Ego mu ni rekel:
"Če ne morem brezhibno risati, ne bom risal." Ne.
Tak je bil. Tako se je sporazumeval.
Tako je živel.
Rad mislim, da včasih najdem rešitev.
O NE!
Ena od rešitev je, da še naprej poskušam, tako kot Charlie Brown.
Nikoli ne odneha. Pa bi bilo zanj to najpametneje.
Dobro jutro, Charlie Brown. Kako je šlo pisanje spisa?
Vso noč sem bil pokonci, a sem ga končal.
-Morda bom celo dobil petico. -To bi bilo lepo.
Toda nagrade življenja se pogosto izrazijo neobičajno.
Linus, ne vem, kaj to pomeni.
Ampak petica bi vsekakor bila neobičajna.
Ocenila je naše spise. Sem končno dobil petico?
Ne prenesem negotovosti.
Minus tri? Šment.
Dobila sem petico.
Učiteljica je pohvalila moje pisanje in brezhibne robove.
Ne morem verjeti, Linus. Toliko dela za minus tri!
Glavo pokonci, Charlie Brown. Ocene niso merilo človekove vrednosti.
Pravo umetniško delo za pravično presojo potrebuje čas.
No, tega se verjetno lahko veselim.
"Včasih se ponoči zbudim in se vprašam: Zakaj jaz?"
In zaslišim: "Ni osebno, le vaše ime se je pojavilo.'"
Schulz je pred nekaj tedni oznanil, da bo nehal risati
strip Arašidki in se posvetil zdravljenju raka.
3. januar 2000
Zaradi kemoterapije je bil šibek. Sklenil se je upokojiti.
Dobro se spomnim, ko je rekel: "Ne morem več risati."
Prišel je in pogovarjala sva se o zadnjem stripu.
Sedel je dober meter od mene.
Pogledal me je, se zasmejal in rekel: "Res sem narisal nekaj zabavnih stvari."
Čutilo se je, kako žalosten je,
ker je vedel, da ne bo več mogel risati.
Zadnji vsakodnevni strip bo izšel 3. januarja,
na dan objave te zgodbe.
Se že povsem zavedate, da tega ne boste več počeli?
Tega se nisem zavedel, dokler nisem napisal…
DRAGI PRIJATELJI…
"Zbogom, prijatelji." Nekaj takega.
In čisto na koncu sem napisal njegovo… Svoje ime.
In nato rekel…
Zjokal se bom.
Pisalo je…
KAKO NAJ JIH POZABIM…
To so bili Charlie Brown pa Linus…
Nenadoma sem pomislil:
"Ubogi fant, nikoli ni brcnil žoge."
Sparky je umrl 12. februarja 2000.
Na isti dan
so objavili njegov zadnji strip Arašidki.
Dan, ko je umrl…
je bil zadnji dan tistega stripa.
To nekaj pove o globoki povezanosti njegove duše
in duše izjemnih likov, ki se jih je domislil.
Bil je vsi tisti liki.
Noro, umrl je, ko je delal to, kar je imel rad.
Vsak dan je pripovedoval zelo osebno zgodbo.
Mislim, da so oboževalci to vedeli. To so čutili.
Ti smešni, nepozabni, čudežni stripi.
Lahko jih imate samo radi, jih cenite
in v njih najdete dobre življenjske nauke.
Gre za najobčutljivejšo točko človeštva.
Govori o človeštvu in njegovih traparijah.
O človeštvu brez okrutnosti.
To potrebujemo v današnjem svetu.
Ni nujno, da se strinjamo.
Lahko imamo izpade kot Lucy.
Lahko smo negotovi kot Charlie Brown.
Morda imamo filozofijo za najpomembnejšo, kot Linus.
Vendar smo vsi v istem čolnu.
Pogovori tistih otrok
v vseh odzvanjajo v duši.
Tudi 20 let po tem, ko je Charles Schulz narisal svoj zadnji strip,
njegovo delo in like, ki jih je ustvaril, še vedno slavijo po svetu.
Tako kot Tom Sawyer in Huck Finn
so tudi Arašidki vpeti v tkivo ameriške popkulture.
Še vedno nas presunejo človeška čustva v njih.
To se ne bo spremenilo.
Je legendarno in brezčasno.
V teh likih se prepozna vsakdo. Rad jih ima, jih obožuje.
Arašidke bodo brali tudi moji vnuki.
Charlie Brown je.
Bi radi kaj povedali ljudem, ki Arašidke berejo
že skoraj 50 let?
Neverjetno je, da mislijo, da je bilo moje delo dobro.
Trudil sem se po najboljših močeh.
Chuck, kje si bil? Vzemi drsalke.
Lepo te je videti, Charlie Brown.
Pohiti, Charlie Brown. Zgrabi.
S prvim snegom v letu se ne more primerjati prav nič.
ARAŠIDKE JE USTVARIL CHARLES M. SCHULZ
HVALA, SPARKY. VEDNO BOŠ V NAŠIH SRCIH.
Prevedla Polona Mertelj