Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Треба написати твір?
П'ятсот слів про себе?
Я не знаю, хто я. Де мені взяти ці п'ятсот слів?
Це займе багато часу.
Здати через тиждень? От лихо.
Писати твір на найгіршу тему – про себе.
Чарлі Браун, ти забагато переживаєш.
Старий добрий Чарлі Браун,
милий невдаха, якому постійно не щастить.
Мабуть, ви про нього чули. І вже точно його бачили.
Бо він усюди.
У газетах і книжках, у фільмах і на телебаченні.
Він по всьому світу й у повітрі.
-Він навіть був на Місяці. -От лихо, Чарлі Браун.
Складається враження, що Чарлі Браун, його пес Снупі
й усі зграйка «Дрібноти» існували завжди.
Найбільше я любив Лінаса.
-Мій улюблений персонаж – Лінас. -Я фанатка Вудстока.
Франклін був для мене неймовірно важливий.
Мій улюблений персонаж «Дрібноти» – М'ятна Патті.
-А ще Снупі. -Снупі, звісно, найкращий.
«Дрібнота» з нами вже 70 років.
«Дрібнота» – це ніби окрема планета.
Шанувальники з цілого світу.
Він подобається всім, а тому став культовим.
«Дрібнота» славиться по всьому світу,
але в її центрі все одно стоїть старий добрий Чарлі Браун.
Я люблю «Дрібноту» і люблю Чарлі Брауна.
Я люблю Чарлі Брауна.
Я бачив у Чарлі Брауні себе.
Хто ж такий цей Чарлі Браун?
Як він з'явився?
Чому когось цікавить, хто я? У мені нема нічого особливого.
«Історія Чарлі Брауна».
ТЕКСТ ЧИТАЄ ЛУПІТА НІОНҐО
Задовго до появи хлопчика на ім'я Чарлі Браун,
жив собі чоловік на ім'я Чарльз Шульц, який мріяв стати художником.
Я завжди мріяв малювати комікси.
Я мріяв про це з шести років.
Майже від самого народження
було ясно, що Чарльзу Шульцу судилося працювати з коміксами.
Ще немовлям…
ЛІНН ДЖОНСТОН ХУДОЖНИЦЯ
…дядько звав його Спарк Плаґ,
на честь коня з коміксу.
Тому всі звали його Спаркі.
Він єдина дитина в сім'ї,
і змалку з ним мало хто розмовляв.
Він був такий сором'язливий…
КАРЕН ДЖОНСОН МУЗЕЙ ЧАРЛЬЗА ШУЛЬЦА
…що коли йшов з мамою по вулиці в Сент-Полі,
то опускав голову.
Сором'язливий Спаркі добре вчився,
і тому перескочив клас.
Але все пішло не за планом.
Він був наймолодший у класі,
а для дитини це дуже складно.
ЧІП КІДД ПИСЬМЕННИК / ГРАФ. ДИЗАЙНЕР
Йому було важко не відставати від старших. Він почувався жалюгідно.
Йому здавалося, що дітям у школі до нього байдуже.
ДЖИН ШУЛЬЦ ВДОВА ЧАРЛЬЗА
Після школи Спаркі любив заходити в татову перукарню.
«Коли мені самотньо, я іду в татову перукарню.
Там мене завжди питають, чи я прийшов голитися».
Та навіть там був свій негатив.
Я приходив у перукарню, і тато мене стриг,
і коли він закінчував стрижку десь наполовину,
до нього заходив якийсь важливий клієнт.
І він казав: «Посидь собі отам
і зачекай, бо я маю обслужити цього пана».
Було так ніяково сидіти на лаві з незакінченою стрижкою.
До середньої школи
Спаркі почав вчитися гірше
і почувався повним невдахою.
Усе зійшло на пси у восьмому класі.
Я провалив усе, що можна було провалити.
Спаркі почувався щасливим,
лише коли малював у альбомі.
Він постійно малював і мріяв, що колись творитиме комікси,
схожі на ті, що він читав у газетах.
У Сент-Полі ми передплачували дві газети, і в суботу ввечері
тато їздив у магазин
і купував дві міннеаполіські газети – де були чотири сторінки з коміксами.
Я жив задля цих митей.
П'ятсот слів про себе. Снупі, хто я?
Я син перукаря.
Мені подобається бейсбол. Я ходжу до школи. Пробую пережити день.
Яке складне завдання.
Тобі не зрозуміти, Снупі. У твоєму житті нема нічого складного.
Сидиш, стоїш, лежиш.
Собаче життя таке просте.
ПАМ ПАМ ПАМ ПАМ
«Спаркі йде на війну!»
У 1942 році Спаркі призвали до армії.
«Що стається, коли тебе призивають?»
«Тебе кудись відправляють».
«Цього я й боявся».
Спаркі було нестерпно покидати домівку.
Він був дуже близький з матір'ю, яка віддавна хворіла.
Спаркі не знав, що мамина хвороба дуже серйозна.
І що вона, скоріш за все, не виживе.
Через це він почувався покинутим та ізольованим.
Коли я вирушав у Форт-Снеллінґ,
у Міннесоті, вона сказала: «Будемо прощатися,
бо ми більше не побачимося».
І я поїхав.
Він помітно смутнів і здавався пригніченим,
коли говорив про смерть матері.
Ледь стримував сльози.
Ця подія не полишала його ціле життя.
«Так дивно.
Часом ти йдеш собі й ні про що не думаєш.
Аж раптом щось нагадує про втрачене кохання…»
Струнко!
Не знаю, як я пережив той етап.
Це було дуже давно,
але таке не забувається.
Юний Спаркі ніколи не покидав рідний дім.
Та під час війни
він потрапив аж у Францію й Німеччину.
На службі Спаркі часто почувався самотнім і сумував за домом,
тому малював – так само, як у дитинстві.
Він усюди носив з собою альбом.
«ЯКІ МИ БУЛИ» СПАРКІ
Після війни він повернувся додому з твердим наміром
малювати комікси.
Старший братику, допоможи мені з математикою.
Ти що, не бачиш, що я пишу твір?
Про що він?
Про мене.
Про тебе? Я розкажу тобі, хто ти.
Ти мій старший брат.
Ще й нікчемний старший брат,
якщо не допоможеш мені з математикою.
Глянь сюди.
От лихо.
Добре. Якщо в тебе є два яблука, а я дам тобі ще три,
скільки яблук ти матимеш?
Хіба не байдуже?
Я не з'їдаю більше ніж одне яблуко зараз.
Хто взагалі роздає всі ці яблука?
Мабуть, мій твір зачекає.
Спаркі понад усе хотів малювати комікси.
Як і Чарлі Браун, він не здавався.
Як і Чарлі Браун, постійно зазнавав невдач.
Я надсилав десять малюнків в «Saturday Evening Post».
Тоді працював над своїм коміксом.
А тоді надсилав комікс і брався за щось інше.
Кілька малюнків Спаркі таки опублікували,
але Чарлі Брауна чи Снупі в них поки що не було.
Ти думаєш, що продаси один малюнок,
і це відчинить тобі всі двері, але все зовсім не так.
Я продав два чи три комікси, а тоді нічого не продавав місяцями.
П'ять років Спаркі пробував і зазнавав невдачі.
А тоді він щось усвідомив.
Він малював комікс «Малюки»,
у якому був Чарлі Браун…
КЕВІН СМІТ РЕЖИСЕР
…і пес, який був не дуже схожий на Снупі, але спільні риси з ним мав.
З часом я зрозумів, що мої комікси з маленькими дітьми
найбільше подобалися редакторам.
Нарешті його роботи стали відомі.
У 1950 році
Спаркі опублікував перший комікс «Дрібноти».
ВІДСЬОГОДНІ ДРІБНОТА
У першому коміксі було три персонажі.
Дівчинка Патті й хлопчик Шермі.
А також Чарлі Браун, який проходив повз них.
Ось він. Ось іде Чарлі Браун. «Старий добрий Чарлі Браун».
Щойно він пройшов, хлопчик каже: «Як же я його ненавиджу».
Це так… Так…
Так різко.
РОББ АРМСТРОНҐ ХУДОЖНИК, «JUMPSTART»
Та діти саме такі.
Діти жорстокі. Вони ставляться одне до одного так…
ДРЮ БЕРРІМОР АКТРИСА / ПРОДЮСЕРКА
…що ти хоч-не-хоч нарощуєш собі панцир.
А тоді все життя
пробуєш цей панцир зняти.
Невдовзі американці
полюбили старого доброго Чарлі Брауна.
Персонаж, який схожий на мене…
ПОЛ ФІҐ РЕЖИСЕР
…він так само чудний, його, як і мене, не приймають –
принаймні так мені здавалося. Це було дивовижно.
ДЖЕННІФЕР ФІННІ-БОЙЛЕН ПИСЬМЕННИЦЯ
Ми бачили, як Чарлі Брауна цькують.
Ти підтримуєш Чарлі Брауна, бо він до болю схожий на всіх нас.
Він не здається.
МІЯ ЧЕХ АКТРИСА
Він підводиться й знову пробує. Це так круто.
КІТ ВІЛЬЯМС АКТОР
Нарешті мрія Спаркі збулася,
і він досяг цього своїми зусиллями.
Комікс про Чарлі Брауна –
це спогади про дні, коли я почувався жалюгідно.
У кожному з нас є щось від Чарлі Брауна.
Особливо в мене. Бо я і є Чарлі Браун.
Лінасе,
як мені написати 500 слів про себе?
У мені нема нічого вартісного, про що слід було б написати.
Це завдання – чудова можливість для тебе,
Чарлі Браун.
Яка ще можливість?
Можливість поставити собі найважливіші питання в житті.
Хто я? Чому я тут? Який сенс мого життя?
От лихо. І як мені знайти відповідь?
Що ж, Чарлі Браун, коли я стикаюся зі складними питаннями,
то шукаю відповіді у великих умів людства.
Іспанський романіст Міґель де Сервантес писав:
«Скажи мені, хто твій друг, і я скажу тобі, хто ти».
Хто мій друг? Як це розуміти?
Звернися до своїх друзів, Чарлі Браун.
До тих, хто поруч. Може, вони допоможуть.
Не знаю, Лінасе. Це неможливо.
Веселіше, Чарлі Браун.
Маєш цілий тиждень, щоб знайти відповіді на ці найважливіші питання.
Спаркі часто казав, що він дуже схожий на Чарлі Брауна,
але майже всі персонажі «Дрібноти» трохи його нагадують.
Він саме такий…
ПЕЙДЖ БРЕДДОК «CREATIVE ASSOCIATES»
…яким ти собі уявляєш творця «Дрібноти».
Усі його персонажі в одній людині.
Лінас – це філософське втілення містера Шульца.
У нього своя філософія, йому є що сказати.
Він – тихий філософ. Такий був Спаркі.
Лінас постійно ставить важливі питання
про сенс життя, про наше місце у світі, про світобудову.
«Життя складне, правда, Чарлі Браун?»
Я бачив у Лінасі себе, бо… я теж мав захисну ковдру.
Я завжди носив з собою синю ковдру,
тож я бачив у ньому себе.
У мене теж була ковдра.
Я стояла біля пральної машини
в пральні, у яку ходила мама,
і плакала, поки ковдра пралася й сушилася.
Тому всі називали мене Лінасом.
ХЛЯСЬ!
Лінас часом дуже кмітливий. А часом дурний.
Часом наївний. Часом всезнайко.
Завдяки своїй вдачі він відкритий до різноманітних ідей.
Лінас і Чарлі втілюють добродушність у вдачі Спаркі.
З іншого боку, Люсі, старша сестра Лінаса…
Люсі – грубіянка.
«Чарлі Браун, ти такий зануда».
Вона шумна й страшнувата.
Люсі смішна, але дуже зла.
Більшості Люсі не подобається, бо вона дуже зла.
Проте водночас
вона така злюща… що це навіть смішно.
Усі знають, що буде, якщо в Люсі в руках м'яч.
Чарлі Браун біжить, а Люсі хапає м'яча…
НОА ШНАПП АКТОР
…він кричить і падає на спину.
ЗНОВУ ЗА СВОЄ!
Класика.
-О-О-ОЙ! -ХА!
БАХ!
Які персонажі мені найближчі?
Мені подобаються всі, бо в кожного я вкладав себе.
Сарказм у мені розкриває Люсі.
Слабкодухий я – це Чарлі Браун.
БІЛЬШЕ НЕ МОЖУ
А мрійливість – це, безперечно, Снупі.
Снупі.
Чарлі Браун й інші діти нагадують самого Спаркі,
а от для Снупі нема нічого неможливого.
Снупі – це пес, який відмовляється бути псом,
дуже амбітний собака.
О боже. Я люблю Снупі. Він такий милий і смішний.
Усі люблять Снупі, бо він уособлює те,
чим ми хочемо бути.
Він такий: «Сьогодні я буду пілотом Першої світової.
Завтра вдаватиму, що я кінозірка». І так далі.
Снупі живе у власному світі фантазії.
Навіть Снупі пов'язаний з реальними подіями в житті Спаркі.
Снупі я частково змалював з собаки,
яку мав у тринадцять років.
Снупі грав у хокей і катався на ковзанах, бо це робив Шульц.
ЛАВА ШТРАФНИКІВ
Як усі найкращі творці,
він вкладав у роботи себе,
і це помітно з того, про що говорять персонажі,
чим вони захоплюються.
Хочу отримати гарну оцінку за цей твір.
Мабуть, варто звернутися до професіонала.
ПСИХІАТР – 5 ЦЕНТІВ ЛІКАР НА МІСЦІ
Привіт, Чарлі Браун. Що тебе турбує сьогодні?
Мені не вдається написати шкільний твір, Люсі.
Допоможеш?
Авжеж. Насправді я багато думала про тебе й твої вади.
Вади? Хіба це допоможе мені…
Слухай, Чарлі.
Щоб зрозуміти, хто ти, потрібно
вислухати, як професіонал перелічує всі твої хиби.
Всі мої хиби?
Саме так.
Я створила систему, яка допоможе тобі чимало дізнатися.
Будь, як удома, Чарлі Браун.
Я підготувала кілька сотень слайдів, щоб розкрити всі твої вади й хиби.
Світло.
Почнемо з раннього дитинства.
ЧАРЛІ БРАУН… ТАК, СЕР!
Як бачиш, з самого початку,
ти нікому не подобався.
НЕНАВИДЖУ ЙОГО!
Популярним тебе не назвеш.
Ти завжди був гірший за однолітків.
Бачиш?
Тепер будь уважний.
Якщо копнемо глибше, то побачимо закономірність –
низку постійних невдач.
БУХ!
Відколи ти став капітаном,
твоя бейсбольна команда програла всі матчі, в яких брала участь.
Ми кілька разів вигравали.
Так, коли ти зламав руку.
Продовжуємо тему спорту.
Ти ніколи не влучаєш по м'ячу.
Бачиш?
Навіть не в командному спорті у тебе суцільні невдачі.
Коли ти сам і коли з іншими.
А тепер згадаймо День Валентина.
ОТ БІДА!
Годі! Я більше не витримаю.
Надіюся, я допомогла з твором! Чекай детального рахунку за послуги!
Невдачі, невдачі.
ЗІТХАЄ
Багато подій в житті Чарлі Брауна взято з дитинства Спаркі.
Коли він завів дітей,
то їхні дитячі історії теж просочилися в «Дрібноту».
Я черпаю зі спостережень за власними дітьми більше,
ніж мені хочеться визнавати.
Часом я слухаю їхні суперечки і всяке таке, і ці розмови
надихають мене на нові сюжети.
В індустрії розваг єдине, що справді здатне захопити інших –
це твій особливий погляд.
І в кожного творця такий погляд лише один.
Навіть у дитинстві я розумів,
що десь в Америці є чоловік
за великим похилим столом, і в нього є дружина й діти.
Він прокидається, малює Снупі і йде кататися на ковзанах.
Син майстрував модельки літаків
і показував мені свою останню.
Аж раптом я подумав: може, посадити Снупі на буду,
щоб він вдавав пілота-аса часів Першої світової?
Він сидів біля Крейґа, свого другого сина,
і повз них пройшов хлопець, і Крейґ сказав:
«Вдає з себе крутого Джо».
Так з'явився крутий Джо.
Усе в тому коміксі пов'язане з особистим життям Спаркі.
Якщо він писав про симфонію, яку грав Шредер,
це означало, що він її любив.
ОТ ЛИХО!
Він багато брав з життя.
Завжди було цікаво, за чим він спостерігає в цю мить.
Якось я назвала його «солоденьким». Невдовзі слово з'явилося в коміксі…
«А це особлива валентинка для мого "солоденького"».
…і стало кличкою, якою Саллі…
З ДНЕМ ВАЛЕНТИНА, СОЛОДЕНЬКИЙ!
…мучила Лінаса.
«Я тобі не солоденький».
«Піг-Пен». Що це за ім'я?
«Піг-Пена» я запозичив у друга, який давав своїм дітям дивні імена.
Якось його син гасав по вітальні, і він сказав: «Іди спати, Піг-Пен».
Я подумав, що це класне ім'я для комічного персонажа.
Перед нами персонаж, який мав би бути посміховиськом.
Часом інші персонажі
таки підходять до Піг-Пена й кажуть: «Посоромився б».
«Знаєш на кого він схожий?» «На кого?»
«На людину-грязюку».
Він на це не реагує. Піг-Пен поводиться з гідністю.
Мене, як трансгендерну дитину,
мабуть, саме це в ньому й приваблювало.
Люсі не дуже мені помогла.
Треба запитати ще когось.
Дев'яносто сім, дев'яносто вісім, дев'яносто дев'ять, сто.
Моя черга.
Піг-Пен!
Ти здіймаєш пил!
Привіт, Чарлі Браун. Ліпитимеш зі мною пироги з грязюки?
Не можу, Піг-Пен. Обмірковую шкільне завдання.
Гей! Пострибай з нами на скакалці.
Ой-ой. Сюди йде руде дівча.
Що таке, Чарлі Браун?
-Не хочу, щоб вона мене бачила. -Чому?
Що, як я їй не сподобаюся?
Важливіше те, як себе бачиш ти сам.
Я люблю себе, хай що кажуть інші.
Справді? Навіть якщо вони вважають, що ти… брудний?
Я не вважаю себе брудним. Я бачу в собі частину історії,
вкритої пилом і сажею нескінченних віків.
На жаль, я не такий упевнений у собі, як ти.
Треба тікати, поки мене не побачило руде дівча.
Бідолашний Чарлі Браун.
Як і в Чарлі Брауна,
у Спаркі теж було власне руде дівча.
Молодий Спаркі зустрів Донну Волд, рудоволосу дівчину
й до нестями закохався.
Донна була заручена з пожежником,
але не була впевнена у своїх почуттях.
Тому розірвала заручини й зійшлася зі Спаркі.
Я дуже надіявся, що вона вийде за мене.
Проте сталося інакше.
Мабуть, він думав: «Якщо я важко працюватиму,
якщо зроблю те й се…
Вона забуде про пожежника й обере мене».
Однак вона передумала й обрала пожежника.
Я був їй відданий, відкрив їй своє серце, а вона пішла від мене.
Я НІКОМУ НЕ ПОДОБАЮСЯ.
Я не зміг це пережити. Роками про неї мріяв.
Він хотів з нею одружитися.
Сюжет у стилі Чарлі Брауна.
-ПОШТА -КЛАЦ!
Серед «Дрібноти» Чарлі Браун був не єдиний
нещасливо закоханий.
«Дрібнота» – це світ невзаємної любові.
Люсі сохне за Шредером.
Це завжди мене смішило, бо він вічно їй відмовляв.
ЛАЛО АЛКАРАС ХУДОЖНИК
Саллі мріє про Лінаса.
М'ятній Патті якийсь час подобається Чарлі Браун.
Безперервний ряд дітей,
чиї серця сповнені любові, але ця любов… майже завжди невзаємна.
Його постійна гонитва за рудим дівчам
була дуже… мені близька,
бо я завжди шалено впадав
за якоюсь дівчинкою зі школи, до якої боявся навіть наблизитися.
АЙРА ҐЛАСС «АМЕРИКАНСЬКЕ ЖИТТЯ»
Дуже часто він казав: «Сьогодні я нарешті наважуся
заговорити до рудої дівчинки».
«Саме сьогодні». Проте цього не ставалося.
КОХАННЯ ШТОВХАЄ ТЕБЕ НА ДИВНІ ВЧИНКИ…
Шредер, ти такий талановитий.
Думаєш, ти подобаєшся всім через музику?
Може й так, Чарлі Браун, але іронія в тому,
що найбільше я люблю грати наодинці.
Твоя музика показує, хто ти.
Цікаво, яка музика могла б розкрити мене?
Як успіхи з твором, Чарлі Браун? Слайди помогли?
Привіт, Шредер. Скучав за мною?
З роками «Дрібнота» росла й змінювалася разом зі Спаркі.
І йдеться не лише про гумор.
Мої діти виросли, і комікс подорослішав разом з ними.
Він став абстрактнішим,
діти стали карикатурами на дорослих
з їхніми бідами й розмовами.
Це милий комікс зі смішними персонажами й випадками.
Проте він дуже глибокий.
Персонажі такі складні, говорять про свої почуття
й емоції, про те, як це – бути людиною.
Йому дуже добре вдавалося вловити й передати настрій.
АЛ РОКЕР ЖУРНАЛІСТ
Він передавав настрій у країні.
Він ніби завжди шукав правду…
БІЛЛІ ДЖИН КІНҐ ТЕНІСИСТКА
…і говорив правду.
Спаркі прагнув рівності в суспільстві – ось у що він вірив.
Наприкінці 1960-х Спаркі створив М'ятну Патті,
незалежну дівчинку з неповної сім'ї,
яка порушувала шкільний дрескод й носила сандалі та шорти.
Вона була геть інакша.
Не така, як стереотипні жіночі персонажі
у коміксах.
Вона була оригінальна.
Вона така унікальна і почувається комфортно
у власній шкурі.
М'ятна Патті погано вчиться.
Вона постійно засинає на заняттях.
Проте вона крутий пітчер.
І завжди виграє в команди Чака.
Інколи з рахунком 100–1.
На створення М'ятної Патті
Спаркі частково надихнула подруга – Біллі Джин Кінґ,
одна з найкращих тенісисток усіх часів.
Ти бачиш жінок, дівчат у спорті,
і я, як дівчинка, думала: «Це чудово».
Спаркі був справжній фемініст.
У світі «Дрібноти»
дівчата були так само сильні,
а часом і сильніші, ніж хлопці
ГОЛОСНІШЕ!
Комікси віддзеркалювали нашу культуру.
Можливо, М'ятна Патті таки представляла нову тенденцію серед дітей –
бути незалежними й висловлюватися.
«От і я, друже! Зупини, якщо зможеш».
БАХ!
ГОСТІ – 12
ГОСПОДАРІ – 00
Ура!
Так!
Класна гра, Чак.
Проте ти виглядав трохи неуважним.
Дивно, що капітан не замінив тебе в зоні пітчера.
Це він – їхній капітан, сер.
Чарлі Браун, ти в порядку?
Мене турбує домашнє завдання.
Я маю знайти сенс життя.
Ого, Чак, це ж геть непросто.
Добре, що наша вчителька нічого нам не задала.
Нам щодня дають домашнє завдання, сер.
Люди споконвіку шукали сенс життя,
Чарлі Браун.
Дідусь завжди казав, що в житті головне
давати й приймати любов.
А ще він багато зітхав.
Не знаю, чи мене хоча б хтось у житті полюбить.
Я попросив про допомогу Люсі, але вона лише розповіла, що зі мною не так.
У мені є хоча б щось добре?
Авжеж, Чак. У тебе багато хороших рис.
Справді? Яких, наприклад?
Ти дуже добрий.
Ти великодушний.
І готовий допомогти. Ти завжди готовий допомогти, Чак.
Ого. Добрий, великодушний і готовий допомогти. Дякую!
Гей, Люсі? Знаєш що?
Ти помилялася. Я добрий, великодушний і готовий допомогти.
Не дивно, що вони так вважають, Чарлі Браун.
Ти добрий, бо твої удари так легко відбити.
Великодушно допустив стільки їхніх хоум-ранів.
І допоміг їм виграти гру.
Зітхаєш, як мій дідусь, Чарлі Браун.
Франклін Армстронґ був серед останніх головних персонажів,
яких додали у «Дрібноту».
Його поява назавжди змінила комікси.
Я був у восьмому класі, коли в «Дрібноті» з'явився Франклін.
Я думав: «Ого». Я бачив чорного персонажа.
Чорного хлопчика.
Я читав комікс, аж раптом побачив схожого на себе
хлопчика.
Зараз це нормальне явище, але в 1968 році
було дуже незвично бачити, як чорні й білі діти граються разом у коміксі.
Коли в 1968 році він додав у комікс Франкліна,
міста все ще палали через вбивство Мартіна Лютера Кінґа.
Мартіна Лютера Кінґа,
апостола ненасильницького руху за громадянські права,
застрелили в Мемфісі, Теннессі.
Спаркі написала жінка. Її звали Гаррієт Ґлікмен.
Вона сказала: «Містере Шульц, використайте свою платформу
на благо.
Додайте чорну дитину в "Дрібноту"».
Він відповів: «Не можу. Я не знаю, як це – бути чорною дитиною».
Гаррієт Ґлікмен попросила друзів, Кеннета Келлі й Моніку Ґаннінґ,
чорних батьків, також написати Шульцу.
Тоді кольорових у коміксах майже не було,
і Спаркі зрозумів, що якби він це змінив,
це багато б означало для дітей.
Він хотів зробити щось важливе,
щось справді промовисте.
Він складав враження дуже справедливої людини.
А расова нерівність – це несправедливо.
Я довго відкладав Франкліна,
бо розумів, що не зможу належно його зобразити.
ОДИН, БУДЬ ЛАСКА
Я не хотів здатися поблажливим.
Я пробував ввести його органічно, без почестей.
Вперше він з'явився, коли двоє хлопчиків зустрілися на пляжі.
Виявилося, обоє люблять будувати пісочні замки.
Байдуже, що перший – чорний, а другий – білий.
«Глянь, Чарлі Браун.
Оце справжній піщаний замок!»
Газети погрожували зняти комікс з друку.
На що він відповів: «Добре, знімайте». І вони не зняли.
Вони спробували ще раз: «Тільки не показуй їх разом у школі».
Саме це він і зробив.
Франклін цікавий тим,
що ти не пам'ятаєш його характеру, але знаєш, що він дуже серйозний.
Він був такий серйозний, що мені, тепер уже дорослому, здається,
що для нього це тягар – бути чорним хлопчиком у білому світі,
хай тільки у світі коміксу,
але це все одно на нього впливало.
Він знав, що всі пильно за ним стежать.
Може, це і є сенс мого життя – годувати собаку.
Далі відкладати не можна.
Почну писати.
МОЄ СОБАЧЕ ЖИТТЯ
БУЛА ДОВГА Й ГРОЗОВА НІЧ…
Хто я?
Це безнадійно.
Вийду на свіже повітря.
Важливою подією
в історії Чарлі Брауна і його друзів був день, коли вони ожили на ТБ
у «Різдві Чарлі Брауна».
Мама купила перший кольоровий телевізор…
ДЕН «ТОМ ТУМОРРОУ» ПЕРКІНС ХУДОЖНИК
…щоб я міг переглянути різдвяний випуск у кольорі.
Це було неймовірно.
Щороку на Різдво ми переглядаємо його разом і п'ємо какао,
бо випуск чудовий.
Особисто я Різдва не святкую. Я єврей. Ненавиджу Різдво.
Воно нічого для мене не означає. Взагалі.
Проте різдвяний випуск Чарлі Брауна… Його просто не перевершити.
«Різдво Чарлі Брауна» стало справжнім хітом,
тому невдовзі з'явилися святкові випуски майже на кожне свято.
У дитинстві я не бувала на традиційних святах.
Я багато подорожувала по роботі.
Тому мені
ці випуски служили нагадуванням, якого в мене не було вдома:
«Зараз свята. Отака пора».
Пам'ятаю гелловінський випуск
про Великого гарбуза,
і там був жарт: «Що тобі дали?»
«Яблуко». «Цукерку». І Чарлі Браун…
Камінець.
Давайте спочатку.
П'ять, чотири, три, два… Усі двигуни працюють.
Святкові випуски принесли «Дрібноті» таку славу,
що NASA назвала модулі «Аполлона-10» на честь Чарлі Брауна й Снупі.
Нам дуже приємно стати частиною вашої програми,
ми щиро вам вдячні.
Я й не підозрював що станеться стільки дивини,
що Снупі полетить на Місяць.
Прийом. Ми теж помітили схожість.
Мало що в житті мене так зворушувало.
ЛАСКАВО ПРОСИМО ДОДОМУ! ЧАРЛІ БРАУН
Треба бути невід'ємною частиною культури,
щоб на твою честь назвали місячний модуль.
Ви мене розумієте? Уявіть собі таку славу.
Тільки уявіть. Сказитися можна.
Поки Чарлі Браун і Снупі літали у відкритий космос,
Спаркі жив тихо й спокійно.
Він оточив себе
всім тим, що любив у дитинстві.
Поряд була ковзанка
й бейсбольне поле.
У нього була не майстерня, а кампус, схожий на Діснейленд.
У будівлі було кафе, а ще там грали в хокей.
Вранці я прокидаюся і їду на ковзанку,
тоді снідаю і йду в майстерню.
А вже тоді
я сідаю і з задоволенням малюю смішні картинки.
Він прокидався, з'їжджав з пагорба
і паркував машину – завжди в одному місці.
Він снідав у льодовій арені.
Англійський мафін з виноградним повидлом.
А тоді йшов у майстерню, сідав за стіл і працював.
Він просто заходив у кабінет і чекав на натхнення.
Спаркі завжди працював.
Коли ми заходили, він завжди був у майстерні.
Такий він був. Любив свою роботу.
Тихий закуток майстерні, де він творив.
Лише справжній самітник
може годинами сидіти в кімнаті наодинці зі своїм творінням.
Він був надзвичайно успішний, але, мабуть, таки не розумів
усієї глибини любові й відданості
до нього і його персонажів.
Ти теж почуваєшся таким несуттєвим, коли дивишся на зірки,
Чарлі Браун?
Я завжди так почуваюся, Лінасе.
Як там твій твір?
Я не написав ні слова.
Мабуть, я просто ніхто.
Я так не вважаю, Чарлі Браун.
Дякую, Лінасе.
Що ж мені робити? Твір треба здати завтра.
Коли я збентежений,
то часом знаходжу відповіді у нічному небі.
Мені не помагає, Лінасе.
Що ти бачиш?
Багато зірок.
Та до чого тут мій твір?
У якомусь сенсі, зірки дуже схожі на тебе.
Якщо придивишся, то побачиш, що всі зірки різні.
Кожна зірка іншого кольору, розміру і яскравості.
Саме ці відмінності й творять красу.
Це стосується і нас, Чарлі.
Усі ми унікальні,
але творимо щось більше, ніж ми самі.
У житті кожного з нас є сенс,
навіть якщо тобі незрозуміло, який саме.
І в цих пошуках можна пізнати чимало радості.
Може, прямо зараз сенс твого життя – просто бути Чарлі Брауном.
Твоя правда, Лінасе. Біжу писати.
Якщо Чарлі Браун не втрачає надії, то всім нам теж не варто.
До 1980 року
Спаркі малював «Дрібноту» практично щодня впродовж 30 років.
Понад 10 000 коміксів.
За весь цей час
він не виходив у відпустку й не порушив жодного дедлайну.
Ти наче білка – день за днем бігаєш у колесі.
Відпочивати ніколи.
Комікс – це унікальний вид розваг.
Він живе з тобою з дня в день.
Ти наче машина: щодня працюєш над одним тим самим
і жодного разу не повторюєшся.
Багато художників малюють лише контури
і довіряють відтіняти їх іншим.
Він працював сам.
Для нього це було питання гордості: лише він малював свій комікс.
Усе робив самотужки.
У липні 1981 року у Спаркі заболіло в грудях.
Його відвезли в лікарню, де йому прооперували серце.
Він був у лікарні.
Він попросив аркуш паперу, щоб перевірити, чи може малювати.
Спаркі хотів негайно перевірити, чи все ще зможе малювати.
Він міг, але не так, як раніше.
У нього трусилася рука, і лінії були криві.
В останніх коміксах можна помітити
нерівні краї контурів.
Він розповідав: «Часом рука трясеться так,
що я тримаю її іншою, щоб малювати».
Я дивилася, як він малює Чарлі Брауна –
його велику круглу голову.
Його руки тряслися, і він сердився.
І казав: «Я можу малювати дощ». Невеличкі риски й лінії –
дощ або трава.
Він казав: «Тепер вони такі. Це все одно мої автентичні роботи».
Кривуваті лінії стали його фішкою.
Це дивовижно. Дивовижно. Це зламало б не одну кар'єру.
Проте «Дрібнота» вийшла на новий рівень,
і ми ще більше співпереживали і йому, і його персонажам.
Ти бачиш, що він готовий показати свою вразливість.
Він не зупинився. Його его не сказало:
«Це неідеально, тому я не малюватиму взагалі». Ні.
Це весь він. Так він комунікував зі світом.
Так він жив.
Мені подобається думати, що інколи я пропоную рішення.
О НІ!
Одне з рішень – це, як і Чарлі Браун, не здаватися.
Він не здається. А в нього на це є всі підстави.
Доброго ранку, Чарлі Браун. Як успіхи з твором?
Я не спав усю ніч, але його закінчив.
-Може, навіть отримаю п'ятірку. -Було б добре.
Проте життя часто винагороджує нас
не так, як ми сподіваємося.
Не розумію, що ти маєш на увазі, Лінасе.
Але якщо я отримаю п'ятірку, то це точно буде несподівано.
Наші твори вже оцінили. Може, я нарешті отримаю найвищий бал.
Не можу чекати.
Три з мінусом? От лихо.
У мене п'ятірка.
Учителька похвалила мою каліграфію й ідеальні відступи.
Не віриться, Лінасе. Я так важко працював на три з мінусом.
Веселіше, Чарлі Браун. Оцінки не визначають твоєї цінності.
Справжній твір мистецтва належно оцінять лише з часом.
Надіюся на це.
«Часом я не сплю вночі й думаю: "Чому я?"
І голос відповідає: "Нічого особистого, просто натрапив на твоє ім'я"».
Кілька тижнів тому Чарльз Шульц оголосив, що більше не малюватиме
«Дрібноту», бо повинен лікувати рак кишківника.
3 СІЧНЯ 2000 РОКУ
Хіміотерапія його ослабила, і він вирішив вийти на пенсію.
Дуже чітко пам'ятаю, як він сказав: «Я більше не можу малювати комікс».
Він зайшов до мене, і ми говорили про останній комікс.
Він сидів біля мене,
а тоді підвів погляд, засміявся й сказав:
«Часом я малював щось справді смішне».
Від нього віяло сумом,
бо він знав, що більше не зможе малювати.
Останній комікс вийде третього січня,
коли світ побачить його історію.
Ви змирилися, що більше не будете малювати?
Я усвідомив це, лише коли писав…
ЛЮБІ ДРУЗІ…
…щось типу «Бувайте, друзі».
А тоді наприкінці я написав його моє ім'я.
Там писало…
Я зараз розплачуся.
Писало…
ЧАРЛІ БРАУН, СНУПІ, ЛІНАС, ЛЮСІ…
Я НІКОЛИ ВАС НЕ ЗАБУДУ…
…Чарлі Браун, Лінас і так далі.
Аж раптом я подумав…
«Бідолашний хлопчик. Я так і не дав йому копнути м'яч».
Спаркі помер 12 лютого 2000 року.
В день його смерті
опублікували останній комікс «Дрібноти».
У день його смерті…
НІ, ДУМАЮ, ВІН ПИШЕ…
…ми побачили останній комікс.
Думаю, це свідчить про те, як міцно його душа пов'язана
з цими чудовими персонажами, яких він колись вигадав.
Ці персонажі – це він.
Це неймовірно. Він помер, займаючись улюбленою справою.
Він щодня розповідав особисту історію.
Шанувальники це розуміли. Вони це відчували.
Смішні, яскраві, дивні комікси.
Які ти любиш, які цінуєш
і з яких черпаєш життєві уроки.
Ці комікси про людство, коли воно ніжне.
Про людство, коли воно безглузде.
Про людство без жорстокості.
Нашому світові такого бракує.
Інколи ми не згодні одне з одним.
Інколи ми нервові, як Люсі.
Невпевнені в собі, як Чарлі Браун.
Чи вважаємо свою філософію найважливішою, як Лінас.
Та насправді це наш спільний світ.
Розмови цих дітей
розчулюють нас до глибини душі.
Чарльз Шульц намалював останній комікс «Дрібноти»
двадцять років тому,
а його комікси й персонажів
досі люблять по всьому світу.
Як Том Соєр і Гекльберрі Фінн,
«Дрібнота» глибоко ввійшла в американську попкультуру.
Ми бачимо в ній живі емоції.
Це не зміниться.
Непідвладна часу класика,
близька люблячим шанувальникам зі всього світу.
Мої внуки читатимуть «Дрібноту».
Це Чарлі Браун.
Скажете щось людям, які читали «Дрібноту»
майже п'ятдесят років?
Мене вражає, що їм подобається те, що я роблю.
Я дуже старався.
Де ти був, Чак? Бери ковзани.
Добре, що ти з нами, Чарлі Браун.
Швидше, Чарлі Браун. Приєднуйся.
Нема нічого кращого, ніж перший сніг у році.
ЗА КОМІКСОМ «ДРІБНОТА» ЧАРЛЬЗА ШУЛЬЦА
ДЯКУЮ, СПАРКІ. НАЗАВЖДИ В НАШИХ СЕРЦЯХ.
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська