‫- סרט תיעודי של NETFLIX -‬
‫באדמה הזאת,‬
‫המשפחה היא הכול.‬
‫אלה הקשרים שבתוך הלהקה,‬
‫הקבוצה‬
‫והעדר…‬
‫שמאפשרים לכל אחד מהחברים בהם להצליח.‬
‫אין מקום בו הקשרים הללו‬ ‫עמדו למבחן קשה יותר‬
‫מאשר במדבר קלהרי הגדול.‬
‫כאן משפחות מעוצבות‬
‫על ידי אימהות אמיצות…‬
‫זקנים חכמים…‬
‫ואנדרדוגים חסרי מנוח.‬
‫כולם נמשכים לנווה המדבר העצום‬ ‫שנמצא בלב ליבו של המדבר.‬
‫דלתת האוקבנגו.‬
‫זהו ביתן של יותר חיות בר‬ ‫מאשר בכל ביצה אחרת בכדור הארץ.‬
‫האזור חווה כמה מהשינויים העונתיים‬ ‫הקיצוניים ביותר בפלנטה.‬
‫דרך הכאוס והקשיים של השנה הקרובה,‬
‫גורלות יישזרו זה בזה,‬
‫וקשרים מדהימים יווצרו.‬
‫לא רק בתוך משפחות, אלא גם בין משפחות.‬
‫ואפילו עם האדמה עצמה.‬
‫עבור לביאה בת שנתיים,‬
‫חוזק המשפחה מגיע מהלהקה שלה.‬
‫היא ואחותה שולטות בטריטוריה הזאת,‬
‫והזכר המוביל שלהן מכהן כמלך הלוחם.‬
‫אבל בדלתא, שינוי יכול להגיע בפתאומיות,‬
‫ולערער את הקיום השלו של משפחה.‬
‫עקב אכילס של הלהקה הוא המלך עצמו.‬
‫שנים של קרבות‬ ‫כדי להגן על משפחתו ועל הטריטוריה שלו‬
‫גבו ממנו מחיר.‬
‫חולשתו מסכנת את הלביאה.‬
‫והיא מציגה הזדמנות‬
‫עבור שני זכרים צעירים ושאפתנים.‬
‫הלוחם הוותיק מסמן את הטריטוריה שלו.‬
‫אבל הוא שברירי…‬
‫ובנחיתות מספרית.‬
‫כל שנה באוקבנגו היא מסע חדש ומסוכן,‬
‫אבל עבור הלביאה,‬
‫השנה הזו תהיה‬ ‫הכי חסרת ודאות שהיא חוותה מעודה.‬
‫כל משפחה מתמודדת עם אתגרי הדלתא בדרך שלה.‬
‫להקה של זאבים טלואים, המונה 24 חברים.‬
‫עוצמתם היא עדות למנהיגה הגדולה שלהם,‬
‫נקבת האלפא.‬
‫היא אימנה אותם לחשוב ולצוד כיחידה אחת…‬
‫ולספק מזון עבור כולם.‬
‫אבל נקבת האלפא בהיריון.‬
‫חברי הקבוצה שלה יאבדו את המנהיגה שלהם,‬
‫בדיוק כשהדלתא תתמודד‬ ‫עם התהפוכה הגדולה ביותר שלה.‬
‫זה חודש מאי,‬
‫ומדבר קלהרי שמסביב‬ ‫חווה את הבצורת הקשה ביותר מזה עשרות שנים.‬
‫אלפי חיות נמלטות‬ ‫מהאזורים החיצוניים הצחיחים,‬
‫ויוצאות למסע של שבועות.‬
‫כולן נמשכות לכאן מסיבה אחת.‬
‫מים.‬
‫מי גשם שירדו לפני ארבעה חודשים‬
‫ברמות של אנגולה שמצפון‬
‫סוף סוף הגיעו למטה,‬
‫לאורך הקלהרי ואל המישורים של הדלתא.‬
‫יותר מתשעה טריליון ליטר של מים מתוקים‬
‫מציפים את המדבר העצום…‬
‫ויוצרים‬
‫את נווה המדבר הגדול בפלנטה.‬
‫בעקבות השיטפון מגיעים העדרים הגדולים…‬
‫ומצטרפים אל אלו שחיים כאן לכל אורך השנה.‬
‫לכולם כאן יש תפקיד‬ ‫בעיצוב ושימור האדמה הזאת.‬
‫אפילו לפילה בת שישה חודשים‬ ‫שמגיעה לכאן בפעם הראשונה.‬
‫היא מעולם לא ראתה כל כך הרבה מים…‬
‫ואוכל.‬
‫עם אינסוף מישורי הצפה‬ ‫שבהם הם יכולים לזלול,‬
‫פילים הופכים לגננים הטבעיים של הדלתא.‬
‫הם עוקרים הרבה יותר ממה שהם יכולים לאכול.‬
‫אבל גיזום יתר יכול לסתום את מעברי המים,‬
‫ולמנוע מהמים להתפשט.‬
‫את מה שהגננים חסמו,‬
‫משפחות של היפופוטמים דורסות בדרכן.‬
‫הם לא שחיינים, אז הם צועדים לאורך הקרקעית…‬
‫ומשאירים מאחוריהם‬ ‫כבישים מהירים בגודל של היפופוטמים…‬
‫שמחברים נהרות לבריכות‬ ‫ובריכות למישורי הצפה,‬
‫מה שמאפשר למים להמשיך לזרום‬
‫ולהזין את הצמיחה התוססת של כל הדלתא.‬
‫אבל השיטפון אינו חדשות טובות עבור כולם.‬
‫עבור הלביאה,‬
‫פירוש הדבר הוא אובדן של שטח ציד.‬
‫והמלך הלוחם הזקן לא נראה באזור.‬
‫בין אם הוא ברח או נהרג,‬
‫הפולשים הצעירים תפסו את כס מלכותו.‬
‫רק ללביאות בגיל הרבייה מותר להישאר עכשיו.‬
‫והיא לא אחת מהן.‬
‫עבור הזכרים החדשים האלה,‬ ‫היא רק עוד פה שצריך להאכיל,‬
‫ואין לה הרבה מה לתרום.‬
‫מגורשת ולבדה,‬
‫היא תזדקק לכל מיומנויותיה‬ ‫רק כדי להישאר בחיים.‬
‫נקבת האלפא מרותקת לביתה כבר שבועות.‬
‫מכיוון ש… טוב,‬ ‫מי היה עוזב חבורה מרושלת שכזו?‬
‫בגיל ארבעה שבועות,‬ ‫גוריה יוצאים לטייל בפעם הראשונה.‬
‫כל ה-14.‬
‫היא לא מסוגלת לצוד בעצמה,‬ ‫אז היא חייבת להסתמך על חברי הלהקה שלה‬
‫שיביאו את הבשר שהיא זקוקה לו‬ ‫כדי שהחלב שלה ימשיך לזרום.‬
‫אבל אין הפסקות בעבודה שלה מהבית.‬
‫כשהיא מנקה את המאורה,‬
‫קרציות ופשפשים שהצטברו לאורך שלושה שבועות…‬
‫נוחתים בדיוק היכן שהתחילו.‬
‫חברי הלהקה שלה בסיור.‬
‫בלי המנהיגה שלהם.‬
‫ומי השיטפון מאיטים אותם.‬
‫לצ'ווה.‬
‫בשרו של אחד בלבד יספיק לכל הלהקה.‬
‫עם פרסותיהם הרחבות ורגליהם החזקות,‬
‫הם יכולים להמשיך לנוע דרך השיטפון.‬
‫ללא הדרכתה של נקבת האלפא,‬
‫חברי הלהקה עוקבים אחריהם‬ ‫למים העמוקים יותר.‬
‫זה חסר טעם.‬
‫ואז…‬
‫אימפלה בודד.‬
‫לו אין את הפרסות דמויות המשוט‬ ‫ואת הרגליים הארוכות של הלצ'ווה.‬
‫הם מסיימים את העבודה במהירות‬ ‫כדי להימנע ממאבק עם מתחרים.‬
‫לעיתים קרובות חברי הלהקה‬ ‫הורגים את החלש או הפצוע בקבוצה,‬
‫את הטרף הקל יותר,‬
‫והיתרון הנלווה לכך‬ ‫הוא הפחתת שיעור המחלות בקרב העדרים.‬
‫הציידים מביאים את הארוחות שלהם‬ ‫בדרך הבטוחה ביותר שיש.‬
‫בתוך בטנם.‬
‫עד שהגורים יוכלו לצוד בעצמם,‬
‫הם אוכלים ראשונים.‬
‫נדיבות היא עיקרון מפתח בלהקה שלהם.‬
‫אבל ללמוד לחלוק הוא לא דבר שבא בקלות.‬
‫לשוב למאורה עם חתיכת הבשר הראשונה שלך‬
‫זאת פחות או יותר ההרגשה הטובה ביותר שיש.‬
‫מפלס המים בשיאו,‬
‫והאוקבנגו הופכת לגן עדן אמיתי.‬
‫יצורים שחיים בתוך הנהרות והביצות שמסביב‬
‫מגיעים אל הערבה כדי להשריץ.‬
‫פילים מפילים ענפים ועצים,‬
‫מה שיוצר חדרי ילדים מוגנים לדגים צעירים.‬
‫במהלך שיטפון שיא,‬
‫הדלתא מתמלאת פי שניים מגודלה המקורי,‬
‫וכל מקום גבוה ויבש הופך לשטח נדל"ן מבוקש.‬
‫עצי תאנה במים מספקים אזור קינון מושלם‬
‫למבחר מדהים של עופות אוכלי דגים.‬
‫עבור המשפחות האלה‬ ‫העניין הוא פחות איפה בונים,‬
‫ויותר מה בונים.‬
‫רק חומרי הבנייה המשובחים ביותר יעבדו כאן.‬
‫אם אתה לא מצליח‬ ‫למצוא את הבד המדויק שאתה מחפש…‬
‫פשוט תגנוב אותו משכנך.‬
‫הוא תמיד יוכל לגנוב אותו בחזרה.‬
‫סוף סוף,‬
‫קן שמוכן להכיל את רכושם היקר ביותר.‬
‫הן מסובבות בעדינות…‬
‫ומוגנות מפני השמש הקופחת.‬
‫קליפת ביצה? שבלול?‬
‫הוא אבא בפעם הראשונה.‬
‫כולם במרוץ לגידול צאצאיהם‬ ‫לפני שמי השיטפון ייסוגו,‬
‫והקינים יאבדו את הגנת האי שלהם.‬
‫הלביאה מתקשה לתפוס טרף.‬
‫בתנאים יבשים יותר,‬ ‫צבי סוף או לצ'ווה היה הימור טוב.‬
‫אבל לא בשיטפון. לא כשהיא לבדה.‬
‫ויש לה תחרות.‬
‫הגיע הזמן להדוף את יריביה לאחור.‬
‫זאת הרתעה טהורה. היא לא תאכל את הגוויה.‬
‫יהיה זה חכם מצד הלהקה‬ ‫לא לבחון שוב את סבלנותה.‬
‫עד ספטמבר הטמפרטורות כבר עולות‬
‫ומפלס המים מתחיל לרדת,‬
‫מה שמשאיר בריכות הולכות ומתכווצות‬ ‫מלאות בדגים.‬
‫תזמון מושלם.‬
‫המבוגרים מתחילים לעבוד…‬
‫בהאכלת המפלצות הקטנות והיקרות שלהם.‬
‫בריכות חדשות נוצרות מדי יום‬ ‫כשהשיטפון נסוג.‬
‫לכל אחד יש טכניקה מיוחדת משלו,‬
‫המתאימה למקור המיוחד משלו.‬
‫שקנאים מעדיפים את רשת הדיג.‬
‫פרפורים עקודים…‬
‫משתמשים בשיטת ההפצצה בצלילה.‬
‫החסידות פשוקות המקור‬ ‫מתמחות בלכידת חלזונות.‬
‫והאנפה השחורה, התיאטרלית למדי,‬
‫משתמשת בגלימתה כדי לדמות נקודות מוצלות,‬ ‫שבהן דגים אוהבים להסתתר.‬
‫בראבו.‬
‫גישות שונות עם מטרה אחת.‬
‫לחזק את האפרוחים שלהם כמה שיותר מהר.‬
‫אפרוחים של שקנאים הם החמדנים ביותר.‬
‫הם זקוקים לעד 30 האכלות ביום.‬
‫כל המבוגרים החרוצים מכירים‬
‫את כלל הזהב של חיי המשפחה בדלתא.‬
‫ככל שצאצאיך חזקים יותר,‬ ‫כך גדלים סיכויי ההישרדות שלך.‬
‫כשמי השיטפון נסוגים‬
‫וחום המדבר מתגבר,‬
‫שטחי הציד מתייבשים,‬
‫מה שמסיט את מאזן הכוחות‬ ‫חזרה לטובת הטורפים.‬
‫אבל כשהיא לבדה,‬
‫שיעור ההרג של הלביאה‬ ‫עדיין נמוך ברמה מסוכנת.‬
‫היא נחלשת עם כל יום שעובר.‬
‫ואם זה לא מספיק,‬
‫היא נכנסת לייחום.‬
‫הריח שלה יינשא באוויר‬ ‫ויגיע לכל אריה באזור.‬
‫כולל לאלו שמהם היא הכי רוצה להימנע.‬
‫הזכרים הצעירים שהרסו את משפחתה.‬
‫אבל עם פתיחת שטחי הציד,‬
‫זכר אחר, גדול אפילו יותר, נמשך לאזור.‬
‫רעמתו הכהה וקריאתו העמוקה‬
‫הן סימנים לכך שהוא בשיאו.‬
‫זה מסוכן.‬
‫אבל אם הם ישלבו כוחות,‬
‫הוא יוכל להציע לה הגנה ותמיכה בציד.‬
‫השותפות החדשה שהיא מצאה לא מאריכה חיים.‬
‫הזר ממשיך הלאה אחרי מספר ימים בלבד.‬
‫לבדה, שוב,‬
‫אבל הפעם בהיריון.‬
‫היא כבר לא תצוד רק עבור עצמה.‬
‫כל משפחה בדלתא‬
‫מחוברת באופן אינטימי‬ ‫לקצבי העונות המתחלפות.‬
‫מפלס המים צונח,‬
‫והמים הופכים לבוץ.‬
‫זה כיף עבור גורת פילים…‬
‫אבל זה סימן שעל העדר שלה להמשיך הלאה.‬
‫העונה היבשה מגיעה,‬
‫ועל חברי העדר להפיק את המירב‬ ‫מכל עשב שנותר ללחך.‬
‫היא לומדת מצפייה.‬
‫אבל יש דברים שהיא טרם הביאה לכדי שלמות.‬
‫למשל לשים לב כדי לא להישאר מאחור.‬
‫היא נלקחת למקום מיוחד.‬
‫חורשת עצי דקל.‬
‫הם משגשגים במקומות‬ ‫בהם מי השיטפון המתאדים הותירו מלחים.‬
‫והפירות שבצמרות העצים‬
‫מעוררים יראת כבוד בקרב פילים.‬
‫איסוף ממתקים כאלה, שנמצאים בגובה רב,‬
‫הוא טריק שרק זכר במשקל ארבעה טונות‬ ‫יכול להצליח בו.‬
‫כל נענוע משחרר מאות פירות בבת אחת.‬
‫הוא מפיל מספיק פירות עבור כולם.‬
‫הארוחה יקרת הערך הזו‬
‫אינה מיועדת רק למשפחה הזאת, ולא רק להיום.‬
‫פילים הם המפזרים הראשיים‬
‫של זרעי עץ הדקל.‬
‫אבותיה הקדומים של הגורה‬ ‫השאירו את הפרי הזה,‬
‫וכעת היא תעשה אותו דבר‬ ‫עבור אלו שיבואו אחריה.‬
‫חברי העדר יסחבו את הזרעים‬ ‫לאורך קילומטרים רבים.‬
‫במקום בו הם ישחררו אותם, בגלליהם,‬ ‫הפירות יוכלו להצמיח שורשים.‬
‫עוד אחת מהתרומות החיוניות של העדר לדלתא.‬
‫זו תהיה הארוחה ההגונה האחרונה שלהם.‬
‫מכאן והלאה,‬
‫דלות המזון והמים, שתלך ותגדל,‬ ‫תניע כל צעד וצעד שלהם.‬
‫הזאבים הטלואים עברו את השיטפון,‬
‫אבל לא לגמרי בשלום.‬
‫חבר צוות אחד כבר נהרג,‬
‫וכעת הציידים הטובים ביותר‬ ‫נטשו את נקבת האלפא ואת גוריה.‬
‫יותר מדי פיות חדשים להאכיל,‬
‫ואין מספיק אוכל לכולם.‬
‫הגיע זמנם של הטירונים לצאת מהמאורה‬
‫ולהתחיל לחפש מזון.‬
‫ההרפתקה הגדולה הראשונה של הגורים.‬
‫הסיור הראשון שלהם עם המבוגרים.‬
‫אבל הם מעכבים יותר משהם עוזרים.‬
‫הם יצעדו על רגליהם הקטנות עד 15 ק"מ ביום.‬
‫נקבת האלפא חייבת לבנות מחדש‬ ‫את הקבוצה שלה כמכונת ציד משובחת,‬
‫וללמד את גוריה את דרכו של הצייד בלהקה.‬
‫מי השיטפון הנסוגים‬
‫יצרו תנאים מושלמים לשחרור של מגפה.‬
‫ארבה.‬
‫החום הגובר מניע בקיעה המונית מהביצים.‬
‫עשרה מיליון פיות חמדניים‬ ‫זוללים את הצמחייה הגוססת.‬
‫תילי טרמיטים עתיקים‬ ‫נראים כדבר הבלתי חדיר היחיד‬
‫עבור הכוחות הגדולים שפועלים עכשיו בדלתא.‬
‫זה חודש אוקטובר.‬
‫תוך חודשיים קצרים,‬
‫הבצורת הפכה גן עדן ירוק‬
‫לאדמה מאובקת ועקרה.‬
‫כל העדרים מחפשים מים‬ ‫בכל מקום בו ניתן למצוא אותם.‬
‫הם טרף קל עבור שני הזכרים הצעירים…‬
‫שנעשים גדלים וחזקים יותר בכל יום.‬
‫הם עוקבים אחר כל צעד של התאואים.‬
‫הלביאה עוקבת אחר אותם עדרים,‬
‫אך עליה לשמור על מרחק בטוח מהזכרים.‬
‫במצבה העדין, היא זקוקה נואשות לאוכל.‬
‫אבל לצוד טרף בגודל של תאו לגמרי לבדה‬
‫זה כמעט בלתי אפשרי.‬
‫במקרה הטוב ביותר,‬
‫היא תוכל לאסוף שאריות‬ ‫שהותירו מאחור הזכרים,‬
‫ולאכול את המינימום שנדרש לה‬ ‫מבשר הנבלות כדי להישאר בחיים.‬
‫הבצורת מושכת פנימה‬ ‫את כל העדרים ואת טורפיהם,‬
‫שנפגשים בלב הדלתא,‬
‫במקום בו נותרים מקורות המים האחרונים.‬
‫הגורה והעדר שלה‬
‫חייבים לנוע רחוק יותר בכל יום שעובר.‬
‫חוש הראייה שלהם אולי גרוע,‬ ‫אבל עם חושי שמיעה וריח חדים,‬
‫פילים יכולים לחוש בסכנה‬ ‫ממרחק של קילומטרים רבים.‬
‫תניני יאור.‬
‫חלקם מגיעים לאורך של שישה מטרים,‬ ‫ולמשקל של שלושת רבעי טונה.‬
‫אבל רובם קטנים למדי, ואורכם הוא כמטר בלבד.‬
‫הפילים המבוגרים יותר‬ ‫מראים לגורה איך להגיע למים‬
‫באמצעות ניווט במסלול המכשולים המוזר הזה.‬
‫סוף כל סוף.‬
‫ועבור מי שעוד לא התמחה באומנות החדק,‬
‫שתיית-פרצוף היא תמיד רשת ביטחון טובה.‬
‫הגורה לומדת…‬
‫בדרך הקשה.‬
‫בור המים הזה הוא הגואל של העדר.‬
‫פילים משתמשים בו‬ ‫גם כדי להגן על עורם מהשמש.‬
‫הבוץ מקרר את גופם,‬ ‫שהתחמם יותר מדי, כשהוא מתאדה.‬
‫והאבק מתיישב בתוך החריצים והבקיעים שבעורם,‬
‫ופועל כמו מקדם הגנה.‬
‫נקודה כזאת היא מקום מבוקש ביותר.‬
‫אבל חברי העדר עדיין לא מוכנים‬ ‫לעזוב את מכון הטיפול בבוץ שלהם.‬
‫זמנים קשים כאלה‬ ‫מלמדים את הגורים הגדלים דברים רבים.‬
‫הטרדת נשר שאכל היטב היא ודאי שיעור טוב ב…‬
‫משהו.‬
‫צבוע בודד…‬
‫מהווה כבר השכלה רצינית יותר.‬
‫בחינת רמת הלחץ שלהם עוזרת להכין אותם‬
‫לקראת עימותים עתידיים עם מתחרים.‬
‫אבל הם עדיין צריכים ללמוד‬ ‫את השיעור החשוב ביותר.‬
‫אומנות…‬
‫הציד.‬
‫נקבת האלפא שבה לעמוד בראש…‬
‫והיא מובילה את הקבוצה‬ ‫כדי להניע את הטרף שלהם לתוך הבוץ הסמיך‬
‫כדי להאט אותם.‬
‫האימונים שלה משתלמים.‬
‫הם לומדים על מי להתביית…‬
‫ולמי להניח לנפשו.‬
‫הלהקה נעשית חכמה וקרובה יותר בכל יום.‬
‫עד סוף אוקטובר,‬ ‫הטמפרטורות מזנקות ל-45 מעלות.‬
‫אפילו טיפה אחת לא נפלה.‬
‫בשנים האחרונות העונות היבשות כאן מתארכות,‬
‫והחום מחמיר.‬
‫השנה הזאת הופכת במהירות לבצורת המאה.‬
‫כל יום הופך להימור,‬
‫במטרה למצוא מספיק מים‬ ‫שישמרו על כל העדר בחיים.‬
‫הגורה ואימה זקוקים לזה יותר מכולם.‬
‫היא אסירה באדמות הללו,‬
‫שרק לפני כמה חודשים הציעו לה כל כך הרבה.‬
‫הישרדותה תלויה לחלוטין‬ ‫בידיה של המנהיגה החכמה והזקנה,‬
‫המטריארכית של העדר.‬
‫היא מטיילת בשבילים הללו‬
‫עוד מאז שהיא עצמה הייתה גורה צעירה.‬
‫מוחה, המלא בזיכרונות,‬
‫מכיל מפה פנימית עתיקה‬
‫שאומרת איפה אולי ניתן יהיה‬ ‫למצוא את כיסי המים האחרונים.‬
‫משפחה היא יותר מהעדר בלבד.‬
‫משפחה היא זיכרון,‬
‫וזה מה שעושה את ההבדל‬
‫בין חיים למוות.‬
‫הידע המשפחתי הישן מוביל אותם‬ ‫לאחד מבורות המים האחרונים שנותרו‬
‫בכל הדלתא.‬
‫כל טיפה בוצית היא מצילת חיים.‬
‫אבל הקטנה שלהם לא מצליחה להגיע למים…‬
‫אז היא פשוט נכנסת לתוך המים.‬
‫היציאה מהם קצת פחות קלה.‬
‫עבור גורה מגושמת,‬ ‫משפחה אוהבת היא בת בריתה החזקה ביותר.‬
‫אין זמן לבזבז.‬
‫הם צריכים עוד מים,‬
‫והם ירדפו אחר חזית הסערה כדי למצוא אותם.‬
‫סוף סוף, עננים מתחילים להתחשר.‬
‫תאי סערה ענקיים.‬
‫פילים מסוגלים לשמוע‬ ‫את התדרים הנמוכים של רעם רחוק‬
‫ולזהות סערות במרחק של עד 200 ק"מ מהם.‬
‫אבל באזור שעבר שבעה חודשים‬ ‫עם טיפת גשם אחת בקושי,‬
‫העשבים היבשים הדליקים הם כמו פצצה מתקתקת.‬
‫המבוגרים בעדר כבר ראו שרפות בעברם.‬
‫בכל שנה, עד 4,000 קמ"ר מהדלתא נשרפים.‬
‫הם יודעים להישאר קרובים זה לזה‬ ‫כשהם מנסים לנווט בין הלהבות.‬
‫השרפות הרסניות…‬
‫אבל הן לא טורפות הכול.‬
‫לוחכי העשב צמצמו‬ ‫את כמות הדלק הזמין לשריפה,‬
‫והאזורים החרוכים ייצרו שבילי גישה חדשים‬
‫לשיטפון של שנה הבאה.‬
‫הדלתא תמיד מצאה דרך להחלים,‬
‫כי תושביה לעולם לא מפסיקים למלא את תפקידם.‬
‫סוף כל סוף, השמיים מורידים מים.‬
‫הבצורת הגדולה ביותר בזיכרון החי‬
‫סוף סוף נשברת.‬
‫בחמשת החודשים הקרובים‬
‫ירד כאן חצי מטר גשם.‬
‫כל קרקע שנחרכה באש‬
‫תשוב לחיים.‬
‫העדרים משוחררים מבורות המים שלהם.‬
‫והטורפים מתפזרים.‬
‫זה שומר על לוחכי העשב בתנועה,‬
‫מעניק לנבטים החדשים סיכוי,‬
‫ומונע מאזור אחד כלשהו להתרוקן.‬
‫שיווי המשקל…‬
‫נשמר.‬
‫ועם הגעת הגשמים,‬
‫מגיעים ארבעה גורים חדשים.‬
‫שפע הירוק עורר עלייה חדה בשיעורי הילודה.‬
‫היא מזיזה את גוריה כל כמה ימים,‬
‫כדי למנוע מריחם למשוך אויבים.‬
‫אבל מישהו הבחין המהלך האחרון שלה.‬
‫הזכרים הצעירים בעקבותיהם.‬
‫הם לא יסבלו את נוכחותם‬ ‫של גורים של זכר אחר.‬
‫גודלה הוא חצי מגודלם, והיא בנחיתות מספרית.‬
‫הם לכודים.‬
‫האינסטינקט שלה הוא‬ ‫להוביל את התינוקות שלה למקום מבטחים.‬
‫אבל לגורים אין שום מושג מי עומד מולם.‬
‫אחד הגורים נעלם לה.‬
‫היא תילחם עד מוות למען משפחתה…‬
‫אבל הזכרים לא יסתכנו בפציעה נוספת.‬
‫הודות לאומץ של אימם, שלושה מהגורים שרדו.‬
‫היא לא יכולה לנוח זמן רב.‬
‫היא כל מה שיש להם.‬
‫עבור הזאבים הטלואים, החיים שוב מתוקים.‬
‫אימם עמדה בהצלחה‬ ‫באתגר הגדול ביותר איתו היא התמודדה מעולם.‬
‫היא הובילה להקה, שהצטמצמה לחצי מגודלה,‬
‫דרך סכנות הבצורת,‬
‫והפכה חבורה של טירונים אומללים‬
‫לקבוצה חרוצה ומצליחה.‬
‫הקאמבק שלהם הושלם.‬
‫הגורה הקטנה והנועזת‬ ‫סיימה את שנתה הראשונה בדלתא,‬
‫והיא בעצמה תרמה לתחזוקתה,‬
‫עם כל קנה סוף עליו היא דרכה‬
‫וכל זרע דקל שהיא השאירה.‬
‫אם היא תוכל לשרוד עוד 30 או 40 שנה‬
‫של רגעים קיצוניים יותר ויותר,‬
‫שרפות, שיטפונות ותקופות רעב,‬
‫היא תהפוך לבסוף למטריארכית,‬
‫ותעביר את כל מה שהיא למדה‬
‫לדור הבא.‬
‫עכשיו, בגיל ארבעה חודשים,‬
‫גוריה של הלביאה מתחזקים,‬ ‫ומסוגלותם גוברת בכל יום שעובר.‬
‫לבדה היא דאגה להאכיל את כולם היטב.‬
‫המשחקים שלהם הם אימון‬ ‫לקראת החיים האמיתיים,‬
‫כדי שילמדו איך לתפוס טרף כמו אימא שלהם.‬
‫היא איבדה פעם את מה שהיה היקר לה מכול.‬
‫אבל עכשיו יש לה להקה קטנה משלה.‬
‫גוריה ילמדו בקרוב‬ ‫את חשיבותה החיונית של משפחה.‬
‫רק אחת מתוך המוני משפחות‬ ‫שנוכחותן מקיימת את אדמתן.‬
‫החיות הללו ימשיכו להתאים את עצמן‬
‫כמיטב יכולתן…‬
‫לאיומים ההולכים וגדלים הניצבים מולן.‬
‫האקלים העולמי משתנה,‬
‫ונעשה יותר ויותר עוין וקיצוני.‬
‫הנשק הכי גדול שלהן במאבק ההישרדות שלהן‬ ‫הוא הן וחבריהם עצמם.‬
‫גורלן קשור בגורל השטח הפראי הגדול הזה.‬
‫היא מרהיבה‬
‫ולא מפסיקה להשתנות.‬
‫זוהי דלתת האוקבנגו.‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬