Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- גרמניה, אביב 1945 -‬
‫הנה הוא!‬
‫כן!‬
‫טוב.‬
‫עכשיו נירה על אמת.‬
‫בן זונה!‬
‫זוזו כבר! חסלו את הנבלה הזה!‬
‫גם אתם בואו!‬
‫תמשיכו!‬
‫תפסתי אותך, טוראי.‬
‫אני רוצה אותו בחיים.‬
‫המשימה שלנו יכולה לחכות.‬
‫אוברשארפיהרר…‬
‫עריקה היא בגידה, טוראי.‬
‫בגידה בפיהרר, בגידה בארץ האבות…‬
‫בגידה.‬
‫"פולין, צרפת, איטליה, רוסיה."‬
‫טיילת לא מעט.‬
‫לעזאזל, קהלר. תיזהר, מטומטם אחד.‬
‫צלב הברזל.‬
‫עיטור על השמדת שריון.‬
‫סיכת ברונזה על לחימה פנים אל פנים.‬
‫ויחד עם כל זה,‬ ‫פרצוף כמו פסל שיש של ארנו ברקר.‬
‫דם ארי בוורידים, אבל לב של פחדן.‬
‫אתה בושה וחרפה.‬
‫מה היתה הסיבה לבגידתך בארץ האבות?‬
‫מעולם לא רציתי במלחמה הזאת.‬
‫אף אחד לא שאל אותי.‬
‫אבל הם שמו אותי במדים האלה, אז נלחמתי.‬
‫במשך שש שנים. שש שנים נטולות היגיון.‬
‫אני גמרתי עם הטירוף הזה.‬
‫כולנו חטפנו חזק וכן, אנחנו על הברכיים.‬
‫אבל עדיין לא נוצחנו.‬
‫אנחנו נקום בחזרה ונשיב מלחמה.‬
‫זה בדם שלנו!‬
‫אנחנו נלחמים, אנחנו סובלים,‬ ‫אנחנו מדממים ואנחנו מתים.‬
‫אבל אנחנו אומה של מנצחים.‬
‫אנחנו אומה של רוצחים.‬
‫- פרוויטין -‬
‫אתה בן זונה קשוח, אני מודה.‬
‫זה לא ישבור לך את המפרקת מיד.‬
‫ככה תסבול קצת יותר.‬
‫אחרי שהשתנת וחרבנת במכנסיים‬
‫והלשון הנפוחה שלך תשתרבב‬ ‫מחוץ לפה שלך כמו סמרטוט ישן,‬
‫תשמח שאתה סוף סוף מתפגר.‬
‫דורפלר, חולה נפש שכמוך.‬
‫אנחנו מוכנים.‬
‫עכשיו נלך לקחת את הזהב.‬ ‫-סוף סוף.‬
‫הנה אבא!‬
‫אבא, בוא איתנו.‬
‫לא, קרל, הוא לא יכול. אבא חייב להישאר כאן.‬
‫הוא צריך לטפל עכשיו בלוטשן.‬
‫היה שלום.‬ ‫-אמא, קרל! חכו לי!‬
‫לוטשן…‬
‫אבא?‬
‫אבא, אל תעזוב אותי כאן לבד.‬
‫- פרידהלם מוזנר -‬
‫- זוננברג -‬
‫חיילים!‬
‫- דם וזהב -‬
‫- פונדק הנסיך רודולף -‬
‫אבא, אבא, חיילים!‬
‫מה, כאן בכפר שלנו?‬ ‫בריגיטה, האמריקאים הגיעו.‬
‫לא, אבא. אלה חיילים שלנו. האס-אס, נדמה לי.‬
‫מה?‬
‫אוי אלוהים. תביאי את הפורטרט מהמרתף‬ ‫ותתלי אותו שוב.‬
‫אני לא השפחה שלך, רוברט.‬
‫אליזבת…‬
‫שמי אלזה, חייל.‬
‫היי! עזוב אותה!‬
‫זה בסדר, פאול.‬
‫זה אחי.‬
‫המשחה עוזרת.‬
‫אלזה הכינה אותה בעצמה.‬
‫לפאול יש כישרון מיוחד מאוד.‬
‫אתה די חזק. ממש כמו רייכסמרשל גוסטב.‬
‫השור הזקן שלנו.‬
‫נכון, עכשיו נוכל לרתום גם אותך למחרשה.‬
‫אני לא חושבת שזה רעיון טוב. אתה צריך לנוח.‬
‫אתה ודאי רעב, חייל.‬
‫שמי… היינריך.‬
‫הייל היטלר!‬
‫אובר-שטורמבאנפיהרר!‬
‫רוברט שליק.‬
‫ראש העיר ומושל האזור, לשירותך.‬
‫יוהנס לוונשטיין.‬
‫השם מצלצל לך מוכר, אדוני ראש העיר?‬
‫כן, הוא היה יהודי שחי כאן פעם.‬
‫טוב, ההורים והאחים והאחיות שלו.‬
‫לוונשטיין עצמו גר באסן,‬ ‫אבל ביקר אותם לעיתים תכופות.‬
‫קח אותנו לבית משפחת לוונשטיין.‬
‫אבל הם כבר לא גרים פה.‬
‫אני שמח לדווח שהכפר שלנו נקי מיהודים‬ ‫מאז נובמבר 38'…‬
‫קח אותנו לבית.‬
‫כרצונך.‬
‫בואו אחריי בבקשה‬ ‫ונעבור דרך הכפר המקסים שלנו.‬
‫זה היה בית יפהפה, אבל גם שריפה יפהפייה.‬
‫הוא נשרף כמה ימים‬ ‫אחרי שגירשנו את החלאה היהודית.‬
‫אם משחקים באש…‬
‫מה קרה לרכוש של היהודים?‬ ‫הם לקחו איתם משהו?‬
‫הרשינו להם לקחת כמה בגדים. זה הכול.‬
‫הבית נבזז?‬
‫טוב, אדון מולר לקח כמה רהיטים.‬
‫וחלק מהנשים לקחו כלי מטבח ומצעים וכו'.‬
‫אבל זה הכול.‬
‫מטוסים מנמיכי טוס של האמריקאים.‬
‫הם מזמזמים כאן כמו יתושים כבר כמה ימים.‬ ‫יותר ויותר מהם.‬
‫אתה יכול ללכת.‬
‫אם נצטרך אותך, אשלח לקרוא לך.‬ ‫-בשמחה, אובר-שטורמבאנפיהרר. ‬
‫אה, רק רציתי לומר,‬
‫אני גם מנהל את פונדק הנסיך רודולף‬ ‫כאן בכפר.‬
‫וטוב, אין לנו הרבה,‬
‫אבל את מה שיש לנו‬ ‫נשמח לחלוק איתך ועם אנשיך, אובר…‬
‫זה מובן מאליו.‬ ‫-כן.‬
‫נצטרך לפרק אותו אבן אחר אבן. זה יהיה מפרך.‬
‫אם היית מפגין מעט יותר איפוק,‬
‫היהודי היה מגלה לנו את מקום המחבוא המדויק.‬
‫הם רוצים את הזהב?‬
‫תגיד לי, רוברט.‬ ‫-כן, כן, כן.‬
‫אז בוא נסתלק מכאן.‬ ‫נוכל להתחיל מחדש במקום אחר.‬
‫ואיך נראה לך שזה יעבוד? זה לא כזה פשוט.‬
‫יש לי ילדים.‬
‫כן, מוזר, כי אין לך ביצים.‬
‫סוניה!‬
‫למה את עוזרת לי?‬
‫כי אני שונאת את הנאצים המנוולים האלה.‬
‫החזירים האלה הרגו את אבא שלי.‬
‫הם עצרו אותו לפני שנתיים‬ ‫באשמת העברת מסרים חתרניים.‬
‫הוא מעולם לא חזר.‬
‫אותם אלו שהלשינו עליו‬ ‫גירשו אותנו מהחווה שלנו.‬
‫לא הייתי רוצה שמישהו יסתכל על פאול מקרוב.‬
‫כי אני כזה בחור נאה.‬
‫כן. מאז אנחנו פה.‬
‫עכשיו הרסתי לך את התיאבון, אה?‬
‫אספר לך את אחת מבדיחות היטלר של אבא שלי.‬ ‫-כן!‬
‫קדימה, בריגיטה, תזוזי כבר. האדונים צמאים.‬
‫אז תטפל בזה בעצמך.‬
‫"זונה אמריקאית יקרה שלי…"‬
‫בבקשה…‬ ‫-דורפלר, לך לעזאזל.‬
‫מה? היא תמצוץ את הזין של כל אחד‬ ‫בשביל כמה גרביונים.‬
‫רבותיי, גלו שליטה עצמית.‬
‫אין לכם משהו טוב יותר מהגועל נפש הזה?‬
‫אני מצטער.‬
‫גם לנו נמאס כבר לאכול לפתות.‬
‫הבן שלך נראה טוב יחסית למישהו שסובל מרעב.‬
‫נכון.‬ ‫-תגיד לי,‬
‫למה בחור בריא כמוך לא נמצא בחזית‬
‫ומגן על ארץ האבות, אה?‬
‫מיכה, לך למטבח. קלף תפוחי אדמה.‬
‫תוציא מחר בבוקר משלחת חיפוש‬ ‫לכל החוות באזור.‬
‫אנחנו זקוקים דחוף למזון.‬
‫מי יודע מתי תהיה לנו הזדמנות נוספת.‬
‫הייל היטלר.‬
‫שלוש בירות.‬
‫הפונדק הזה הוא המפקדה שלי עכשיו.‬
‫הכניסה לאזרחים אסורה.‬
‫תראה.‬
‫אני חושב שזו דרזדן.‬
‫חרא. דודה שלי גרה שם.‬
‫כל הקודם זוכה!‬
‫אם מדברים על זהב…‬
‫מרוטש הפנים לא באמת חושב‬ ‫שהוא יביא אותו לפיהרר, נכון?‬
‫חכה רגע.‬
‫אספתי את כל מי שמסוגל להחזיק את חפירה.‬ ‫אנחנו מתקדמים בקצב מצוין.‬
‫צריך למהר.‬
‫הצרפתים חצו את הריין,‬
‫והאמריקאים מתקדמים מדרום וממערב.‬
‫אובר-שטורמבאנפיהרר!‬
‫מה?‬
‫אתה באמת חושב שנצליח לפרוץ דרך קווי האויב?‬
‫נמצא דרך.‬
‫האנשים מותשים.‬
‫הם יוכלו לנוח במבצר האלפיני.‬
‫גם בהרים נהיה מכותרים.‬
‫אתה מפקפק בהחלטות הפיהרר, אוברשארפיהרר?‬
‫איבדת את אמונך בניצחוננו הסופי?‬ ‫-לא…‬
‫או שאתה גם חושב לערוק?‬
‫כמו הטוראי הזה.‬
‫כמובן שלא!‬
‫ניצחון…‬
‫או מוות.‬
‫אין אפשרות אחרת.‬
‫נתתי פקודה להשיג מזון.‬
‫רוג, תזוז, לך להביא מזון.‬
‫תעשה את זה אתה.‬
‫לא עדיף שאישאר כאן…?‬ ‫-קיבלת פקודה, אוברשארפיהרר.‬
‫כן, המפקד!‬
‫אין כמוך, ריטה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫אני צריך ללכת.‬
‫הזדקקת מאוד לשינה הזו.‬
‫ואתה גם זקוק לארוחת בוקר טובה.‬
‫פאול מביא ביצים טריות.‬
‫אין צורך.‬
‫למה אתה ממהר כל כך ללכת?‬
‫אני חייב.‬
‫תתחזק קודם.‬
‫תודה.‬
‫אני אוכל להיעזר בך כאן.‬
‫אשתי ובני נהרגו בהפצצה בהאגן.‬
‫אליזבת היתה בהיריון בחודש השביעי.‬
‫אבל לוטשן שרדה.‬
‫שכנים כתבו לי שהם לקחו אותה אליהם.‬
‫אז לפחות תחליף בגדים.‬
‫אחרת הם יתלו אותך שוב מהר מאוד.‬
‫אלזה, אנשים באים! במשאית!‬
‫אס-אס.‬
‫אלה הם?‬
‫כן.‬
‫קראוס, נימן. תביאו את החיות.‬
‫כן, המפקד!‬
‫בואי הנה, תרנגולת.‬
‫בואי הנה. קדימה.‬
‫איזה אידיוט.‬
‫תתפוס כבר את התרנגולת המזוינת, נימן!‬
‫מה אתם עושים?‬
‫אני משיג מזון לחיילים שלי.‬ ‫יש לך בעיה עם זה?‬
‫יופי, נימן. גנב תרנגולות שכמוך.‬
‫אבל אל תיקחו את כולן.‬ ‫אנחנו גם צריכים אוכל.‬
‫את מסוכנת, אה?‬
‫פאול.‬
‫למה הם הורגים את החיות שלנו? אסור להם.‬
‫אל תדאג.‬
‫הם תכף הולכים.‬
‫חשבתי שהיצורים הנחותים האלה כבר הוכחדו.‬
‫אסור לכם להרוג את החיות שלנו.‬ ‫-סתום את הפה, מטומטם.‬
‫אני לא מטומטם!‬
‫מי עוד גר כאן?‬ ‫-אף אחד. רק אני ואחי.‬
‫אז למה יש שלושה ספלים?‬
‫אחי לא אוהב לשתות מאותה כוס פעמיים.‬
‫אז הוא כן מטומטם.‬
‫תחליף קפה דוחה.‬
‫מה לא הייתי נותן בשביל פולי קפה אמיתיים.‬
‫את לא נשואה?‬
‫בעלי במלחמה.‬
‫אה, כן? מתי הוא כתב לך לאחרונה?‬
‫מזמן, אה? הוא לא חוזר.‬
‫את יודעת את זה בדיוק כמוני.‬
‫בחור נאה.‬
‫אבל התולעים כבר אכלו אותו מזמן.‬
‫תחזיר לי את זה.‬
‫תיקחי בעצמך.‬
‫אלזה!‬
‫קדימה, תעיפו אותו מכאן!‬
‫חתיכת זונה עלובה שכמוך.‬
‫תישאר בחוץ, תת-אדם.‬
‫לא, לא, לא.‬
‫אל תעמוד שם כמו אידיוט! תחזיק אותה!‬
‫דורפלר, אסור לך לעשות את זה.‬ ‫-קדימה, חבר.‬
‫תפסיקי.‬
‫תעזוב אותי, חזיר!‬
‫חבר'ה, תפסיקו, בבקשה.‬
‫תצטרף. אתה גם לא זיינת כבר המון זמן,‬
‫אבל אני לפניך.‬
‫אנחנו לא הצבא האדום המזוין.‬ ‫-סתום את הפה, רכיכה!‬
‫אם זה ייוודע, יוציאו אותנו להורג.‬ ‫-אם זה ייוודע, אני אהרוג אותך.‬
‫הנה. פשוט תדמייני שזה הוא.‬
‫גטקס למטה!‬
‫את מתה.‬
‫מה הולך שם?‬
‫זין!‬
‫חרא!‬
‫פאול.‬
‫זה בסדר.‬
‫תודה על הבגדים.‬
‫המנוולים האלה נופשים להם בזוננברג.‬
‫- ה"ג -‬
‫שמו היה הנס.‬
‫הכרנו מאז שהיינו ילדים.‬
‫אנחנו צריכים ללכת.‬
‫צריך לקחת גם את ריטה!‬
‫לא עכשיו.‬
‫נחנה כאן ללילה.‬
‫מה יש?‬ ‫-אנחנו צריכים לחזור.‬
‫אי אפשר לחזור.‬
‫אני חייב לחלוב את ריטה. אחרת היא תצרח.‬
‫תשכח מהפרה המטומטמת!‬
‫היא לא מטומטמת. היא עומדת ללדת!‬
‫הם רצו להרוג אותנו. אתה לא מבין?‬
‫הנה. זה התפר האחרון.‬
‫איך יכול להיות שהטוראי שרד?‬ ‫-לא יודע.‬
‫הבחורה בטח הצילה אותו.‬
‫אני עוד צריך לחבוש אותך.‬ ‫-תישק לי בתחת.‬
‫נפצעת בעוד מקום?‬
‫לא.‬
‫אל תדאג.‬
‫מחר בבוקר אני חוזר לחווה המזוינת הזאת.‬
‫כדי לאפשר לו לברוח בפעם השלישית?‬
‫אני אתפוס את המנוול הזה.‬
‫קדימה, פאול. אתה חייב לאכול משהו.‬
‫תנוח קצת.‬
‫הכול בסדר?‬
‫פאול מתגעגע לפרה שלו.‬
‫התכוונתי אלייך.‬
‫הכול בסדר.‬
‫תודה.‬
‫ראיתי את הבת שלי רק פעם אחת‬ ‫מאז שהיא נולדה.‬
‫אין לה מושג מי אני.‬
‫אולי עדיף לה בלעדיי.‬
‫אתה צוחק?‬
‫אתה נמלט ביערות במשך שבועות‬ ‫ומשתפן דווקא עכשיו?‬
‫אז למה הורדתי אותך מהעץ?‬ ‫סיכנתי את חיי בשבילך.‬
‫היי. הבת שלך היא הסיבה שאתה עדיין בחיים.‬
‫אני בטוחה שאתה אבא טוב.‬
‫אלזה?‬
‫הכול בסדר, פאול.‬
‫מה את עושה?‬
‫שום דבר. לך לישון.‬
‫בוקר טוב.‬
‫אתה עדיין יושב שם?‬
‫עצמתי קצת את העיניים.‬
‫אתה מתכוון שמצמצת?‬
‫פאול עוד לא התעורר?‬
‫עדיין לא.‬
‫פאול? איפה הקפה שלי?‬
‫פאול?‬
‫לעזאזל.‬
‫אנחנו צריכים לברוח מהר, ריטה.‬
‫תראו איך הוא רץ.‬
‫תראו את האידיוט הזה.‬
‫איפה הם? איפה הטוראי?‬
‫עשיתי קסם והעלמתי אותם.‬
‫אידיוט.‬
‫תהרוג אותו וזהו, דורפלר.‬ ‫הוא לא יגלה לך כלום.‬
‫ריטה!‬
‫תזרקו את שק הבשר הזה לתוך המשאית.‬ ‫וגם את הפרה.‬
‫הלילה נאכל גולש.‬
‫ריטה…‬
‫פאול!‬
‫נחלץ אותו.‬
‫חיפשנו בכל מקום, הפכנו כל אבן.‬ ‫אין שום זהב.‬
‫תביאו את ראש העיר אליי.‬ ‫-כן, המפקד.‬
‫מצאת את הזהב?‬
‫מה זה?‬
‫אחיה של הבחורה מהחווה.‬
‫והטוראי?‬
‫אין לו זכר.‬ ‫-אובר-שטורמבאנפיהרר…‬
‫אובר-שטורמבאנפיהרר, איך אוכל לעזור לך?‬
‫איפה הזהב?‬
‫זהב?‬
‫היהודי לוונשטיין רצה לשחד את דרכו לחופש.‬
‫ממחנה הריכוז.‬ ‫-אני לא יודע על זה כלום.‬
‫אנחנו יודעים שהיהודי החביא בבית הזה‬ ‫תיבה עם 31 מטילי זהב.‬
‫אני רוצה את כל תושבי החור הזה בכיכר.‬
‫ב-12:00.‬
‫מוכנים?‬
‫- אני לא ראוי לחיות -‬
‫זיג…‬ ‫-הייל!‬
‫אל תסתכל.‬
‫קדימה. מכאן.‬
‫בשם אלוהים, עיצרו!‬
‫"לא ראוי לחיות"?‬
‫כל בני האדם ראויים לחיות.‬
‫זוז הצידה.‬
‫ישו שלך, כומר, היה בסך הכול‬ ‫בן של זונה יהודייה,‬
‫והוא לא יגן עליך.‬
‫מה הם מתכוונים לעשות לו?‬
‫יש כניסה אחרת?‬ ‫-מכאן.‬
‫אתם בבית, צאו החוצה!‬
‫לכו לשוק.‬ ‫-אלזה?‬
‫האס-אס תפסו את פאול.‬
‫קדימה, מהר!‬
‫מה הולך כאן?‬
‫בואי איתנו.‬
‫קדימה, תעלה!‬
‫אתה יודע לקשור קשר לתלייה, נכון?‬
‫בוא נראה אם הראש שלו ייתלש,‬ ‫או אם הוא יתנדנד.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬ ‫אני מציג בפניכם את הגיבן מזוננברג!‬
‫לגיבן יש גיבנת, אידיוט אחד!‬
‫בואי.‬
‫"לא ראוי לחיות"?‬
‫אני אראה לכם מי לא ראוי לחיות!‬
‫זוזו! תמצאו מחבוא אחר!‬
‫הם לקחו את פאול למעלה.‬
‫אל תשאירו אותי מאחור!‬
‫הרובה שלי!‬
‫קדימה, קהלר, תראה לנו מה למדת בנפול"ה.‬
‫קדימה, זוז!‬
‫אני אראה לכם!‬
‫מי האידיוט עכשיו, אה?‬
‫פאול!‬
‫אלזה!‬
‫לא!‬
‫פאול!‬
‫פאול…‬
‫אנחנו חייבים לצאת מכאן.‬
‫אני אקח אותו.‬
‫או שתגיד לי איפה הזהב של היהודי‬
‫או שאתחיל לירות בתושבים כאן בזה אחר זה,‬
‫עד שתגיד לי!‬
‫לא, בבקשה!‬
‫אני אתחיל עם הבן האפס שלך!‬ ‫-אלזה.‬
‫לא, בבקשה!‬
‫אלזה, לא…‬
‫לא לירות!‬
‫טוראי!‬
‫בואו, כלבים שכמותכם!‬
‫הוא רץ למעלה. תיכנסו!‬
‫תיכנסו!‬
‫קדימה, תתפסו אותו!‬
‫זהירות!‬
‫חרא!‬
‫קדימה, תמשיכו!‬ ‫-מה לגבי שרודר?‬
‫טוראי!‬
‫תן לי את הנשק שלך!‬
‫טוראי! מה קרה, נגמרה לך התחמושת?‬
‫הוא לכוד.‬
‫קדימה, תתפסו את המנוול.‬
‫תזיז את התחת השמן שלך, חתיכת פחדן מזוין.‬
‫אתה רואה אותו איפשהו?‬
‫חרא!‬
‫תישרף בגיהינום!‬
‫זין!‬
‫הוא נכנס לבית. תתפסו אותו!‬
‫שלום, טוראי.‬
‫טוראי!‬
‫תפסו מחסה!‬
‫בואו! כולם לבוא הנה!‬
‫תזוזו כבר, מנוולים עצלנים!‬
‫אתם שניכם, לשם!‬
‫אתה בוא איתי!‬
‫תחפשו באסם. המקק הזה חייב להתחבא איפשהו.‬
‫אוי אלוהים.‬
‫חיפשנו באסמים. הוא לא שם.‬
‫תחסמו את הרחובות‬ ‫כדי שהוא לא יוכל לברוח לשדות.‬
‫כן, המפקד.‬
‫אתה בוא איתי.‬ ‫-כן, המפקד.‬
‫זהו. אני מקווה שזה יחזיק מספיק זמן.‬
‫תודה.‬
‫אתה חייל?‬
‫הייתי חייל.‬
‫הבנים שלי.‬
‫פרידהלם נהרג באיטליה, פיטר בסטלינגרד.‬
‫אירמגרד?‬
‫חכי.‬
‫איפה היית? חיפשתי אחריך בכל מקום.‬
‫מה קרה?‬
‫זה היינריך.‬ ‫הוא ניסה לעזור לאלזה לחלץ את אחיה.‬
‫קברתי את פאול.‬
‫מה עם אלזה?‬
‫האס-אס לקחו אותה לפונדק.‬
‫חכה.‬
‫עדיף שלא תעמוד על הרגל הזאת.‬
‫היא עלולה להתחיל לדמם שוב בכל רגע.‬ ‫אתה צריך לנוח.‬
‫אתה יודע מה האס-אס עושים כאן?‬
‫זהב.‬
‫הם באו בשביל הזהב.‬
‫הם רציניים.‬
‫זה מצב מורכב.‬
‫ראיתם אותם. הם יירו בכולם, בזה אחר זה.‬
‫אז מה נעשה?‬
‫השתגעת? לא עשיתי את זה‬ ‫רק כדי לאבד הכול עכשיו.‬
‫רוברט, המלחמה תיגמר עוד מעט.‬ ‫ואז נהיה עשירים.‬
‫הם עמדו לירות בבן שלי.‬ ‫איבדנו שליטה על המצב.‬
‫רוברט, חכה!‬
‫אתה תסתום את הפה שלך, אתה מבין?‬
‫אתם לא מבינים. אין לכם משפחה.‬
‫תישאר פה. שלא תגיד מילה!‬
‫רוברט, זה עוד לא אבוד!‬
‫זה נגמר.‬
‫מה קורה פה? משחקים בקאובוים ואינדיאנים‬ ‫בלי לשתף את סוניה הקטנה?‬
‫כמו בזמנים הטובים?‬ ‫גם אז לא הרשיתם לי לשחק איתכם.‬
‫אל תתנו לו לסבול יותר מדי זמן.‬
‫תן לי את זה.‬
‫בבקשה, וילהלם. בבקשה!‬
‫זהו.‬
‫מה עכשיו?‬
‫עכשיו ניקח את הזהב.‬
‫…הגיע לפאתי עיר הבירה.‬
‫ברלין הפכה כעת לעיר חזית.‬
‫מגני ברלין,‬
‫נשותיכם, אימותיכם וילדיכם צופים בכם!‬
‫למה את לא אוכלת?‬
‫הבשר רך מאוד.‬
‫היא בטח היתה פרה מאושרת.‬
‫הופר.‬ ‫-המפקד?‬
‫קח את זה.‬
‫חכה.‬
‫גם את זה.‬
‫את לא צריכה לפחד ממני.‬
‫את מזכירה לי בחורה שהכרתי פעם.‬
‫אהבתי אותה מאוד.‬
‫אבל לא יכולתי להינשא לה.‬
‫רבקה היתה יהודייה.‬
‫לא יכולתי להישאר איתה.‬
‫אז יריתי בה.‬
‫לא רציתי שהיא תישלח למחנות.‬
‫רציתי…‬
‫שזה ייגמר מהר.‬
‫אבל אני אפצה על כך.‬
‫לעולם לא אעזוב אותך.‬
‫תמיד אגן עלייך.‬
‫בואי איתי…‬
‫רבקה.‬
‫משפחת לוונשטיין היתה המשפחה היהודייה‬ ‫היחידה בכפר.‬
‫הם היו אנשים מקסימים.‬
‫אבל פתאום, אנשים התחילו לשנוא אותם.‬
‫ראש העיר ליבה את השנאה באסיפות הקהילה.‬
‫הוא אמר שעלינו‬ ‫"למלא את חובתנו לנציונל-סוציאליזם".‬
‫"החלאה היהודית הזו לא שייכת לכאן."‬
‫…קוראים להילחם בעם הגרמני,‬ ‫לירות בפקידים גרמנים.‬
‫נכון!‬
‫לכן אני דורש נקמה על ראת'!‬
‫נקמה על ראת'!‬
‫ובסתיו של 38',‬ ‫זמן לא רב לאחר הפוגרום בנובמבר,‬
‫הבן הבכור של המשפחה, יוהנס, חזר לכפר.‬
‫הוא גר באסן.‬
‫הוא התחתן שם עם בחורה ממשפחת סוחרים עשירה,‬
‫ועבר לנהל את העסק.‬
‫ואז הגיע ליל הבדולח.‬
‫צאו החוצה! צאו החוצה! הסירחון שלכם‬ ‫ממלא את העיירה שלנו מספיק זמן!‬
‫העיירה שלכם?‬ ‫אבות אבותיי עזרו לבנות את העיירה שלכם.‬
‫כבר שכחת את זה, מר רוברט שליק?‬
‫אני לא מבינה אתכם.‬
‫מעולם לא עשינו לכם כל רע.‬
‫אתם! אתם רצחתם את ישו!‬
‫חלאות! כן!‬
‫ממתי אכפת לך מאדוננו, וילהלם ריינקובר?‬
‫לא היית בכנסייה כבר שנים.‬
‫אכפת לי מרווחתו של העם הגרמני.‬
‫נכון. מוות ליהודים!‬
‫יוהנס היה בטוח שמשהו איום‬ ‫יקרה ליהודים בגרמניה.‬
‫הוא ואשתו מכרו את העסק‬
‫והתכוונו לנסוע לפלסטינה יחד עם שאר המשפחה.‬
‫אבל… הוריו לא רצו לעזוב.‬
‫הם סירבו.‬
‫כאן היה הבית שלהם.‬
‫הם היו גרמנים.‬
‫זונה יהודייה!‬
‫יצאת מדעתך? מה אתה עושה? בשם אלוהים!‬
‫הזהב הגיע כנראה מרווחי מכירת העסק.‬
‫אף אחד לא הבחין בו.‬
‫מלבד סוניה והנוכלים האחרים.‬
‫תכף תראה!‬
‫איך זה ייתכן?‬
‫ראית פעם אנשים הופכים לחיות צמאות דם?‬
‫נלחמתי במשך שש שנים.‬
‫ראיתי איך אני עצמי הופך לחיה כזו.‬
‫תמות, חזיר!‬
‫נותרתי מאובן.‬
‫לא הצלחתי להאמין שזה אכן קורה.‬
‫איש לא הזכיר שוב את הלילה הזה.‬
‫כאילו שהוא לא התרחש מעולם.‬
‫כאילו משפחת לוונשטיין מעולם לא התקיימה.‬
‫היו שמועות שיוהנס לוונשטיין ואשתו נעצרו‬
‫לפני שהצליחו לעלות על ספינה לפלסטינה.‬
‫זה מסביר למה האס-אס‬ ‫ערכו חיפוש כה יסודי בהריסות הבית.‬
‫והזהב?‬
‫ראש העיר, וירץ וריינקובר החביאו אותו.‬
‫הם בטח רצו לחכות עד שהעניינים יירגעו.‬ ‫ואז פרצה המלחמה.‬
‫ועכשיו האס-אס יזכו בזהב.‬ ‫-לא, הם לא.‬
‫זה לא ייתכן.‬
‫אין…‬
‫…כאן כלום.‬
‫איפה הוא?‬
‫מה זה? את חושבת שאחד מאיתנו לקח אותו?‬
‫תגיד לי אתה.‬
‫רוברט. רק רוברט יכול היה לעשות את זה.‬
‫עכשיו הוא מת.‬
‫איפה הזהב?‬
‫את מדמיינת דברים.‬
‫היא מדמיינת?‬ ‫מאיפה השגת את הכסף לתיקון הגג שלך?‬
‫עכשיו אתה יחד איתה? מה זה?‬ ‫אולי אתה לקחת אותו!‬
‫אל תיגע בי, בואש מסריח שכמוך.‬
‫תשתוק, נכה ארור שכמוך!‬
‫אידיוט! תחזיר לי את הרגל שלי תכף ומיד!‬
‫רגע, יש כאן משהו.‬
‫מה זה? הזהב?‬
‫"לא תגנוב."‬
‫"לא תרצח."‬
‫הכומר המזורגג.‬
‫איפה הזהב עכשיו?‬
‫בכנסייה.‬
‫לא רצינו שהוא ייפול לידי המרצחים.‬
‫תראה לי איפה הוא.‬
‫מה התוכנית שלך?‬
‫לתת לאס-אס מה שהם רוצים.‬
‫אם האנשים ידעו‬ ‫מול מה הם התפללו כל הזמן הזה…‬
‫מה את עושה שם למטה?‬
‫הטבעת החליקה לי מהאצבע. היא קצת גדולה מדי.‬
‫נתקן אותה.‬
‫באמת התכוונת למה שאמרת?‬
‫מה?‬
‫שתמיד תגן עליי.‬
‫עד סוף ימי חיינו.‬
‫תודה.‬
‫מה עוללת?‬
‫אהבתי את אחי, מנוול אחד.‬
‫בסדר, נישן טוב, כן?‬
‫לא. אנחנו נגרור את הכומר מהמיטה שלו.‬
‫אין צורך.‬
‫אל תכי אותו למוות. אנחנו צריכים אותו.‬
‫הוא יכול לספוג את זה.‬
‫נכון, כומר?‬
‫בבקשה.‬
‫-תודה.‬
‫לעזאזל!‬
‫האמריקאים פרצו דרך קו החזית.‬ ‫הם יגיעו הנה תוך כמה שעות.‬
‫אנחנו לא עוזבים בלי הזהב.‬ ‫-המלחמה אבודה. אתה יודע את זה.‬
‫איזו ברירה יש? כל עוד המשוגע הזה‬ ‫בבגדי מנקה הארובות מפקד עלינו…‬
‫למטה!‬
‫היי, אתם שם!‬
‫הטוראי המזורגג הזה.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫את הבחורה.‬
‫תקבלו את הזהב בתמורה.‬
‫הזהב אצלו.‬
‫מה אתה אומר.‬
‫אני אביא אותה, טוראי!‬
‫תמהר!‬
‫אובר-שטורמבאנפיהרר!‬
‫אובר-שטורמבאנפיהרר! הטוראי נמצא פה!‬
‫הזהב אצלו!‬
‫אובר-שטורמבאנפיהרר?‬
‫מה הולך?‬
‫חרא.‬
‫איפה פון שטרנפלד?‬
‫הפחדן המזוין הזה בלע את גלולת הציאניד שלו.‬
‫אחרי שהטיף לנו על ניצחון סופי.‬
‫איזה נבלה.‬
‫והבחורה?‬ ‫-נעלמה.‬
‫אז מה עכשיו?‬
‫עכשיו אני המפקד.‬
‫איפה הבחורה?‬
‫היא פה!‬
‫אני מוציא אותה עכשיו!‬
‫עצור!‬
‫שלח אותה לכאן לבדה.‬
‫קדימה, תזדייני מפה, איכרה.‬
‫מהר יותר, אלזה. מהרי.‬
‫תורידי את המעיל.‬
‫למטה!‬
‫בראון! מה הוא עושה?‬
‫אין לי מושג.‬
‫חפה עליי.‬
‫מובן.‬
‫תודה לאל.‬
‫איפה היינריך?‬
‫למה את שואלת?‬ ‫-הוא רצה לקנות את החופש שלך.‬
‫שמעתי פיצוץ. ויריות.‬
‫אני חייבת לחזור.‬
‫אבל לא ככה.‬
‫בואי איתי.‬
‫מי את חושבת ירה בכל החיות?‬
‫צבאים בוגרים, צבאים צעירים, חזירי בר.‬ ‫כולם היו על הכוונת שלי.‬
‫זה נעשה מסוכן רק אם פוצעים את החיה.‬
‫ואז צריך להתקרב עם סכין ציד.‬
‫פעם, בנימרטל, חזיר בר פצוע שעט הישר אליי.‬
‫בלמתי אותו עם זה.‬ ‫-אשמח לשמוע את הסיפור.‬
‫אבל קודם צריך לצוד חזירים נאצים.‬
‫איפה הזהב?‬
‫מה קרה לילדה הנפלאה הזו?‬
‫זו שהטבלתי?‬
‫"לא תגנוב"?‬
‫תתחיל לדבר, חתיכת גנב מלוכלך.‬
‫שמעתם את הפיצוץ? מה זה היה?‬
‫תכה לו בברך עם המכוש.‬
‫סוניה, בבקשה תפסיקו.‬ ‫הצרחות שלו יעירו את כל הכפר.‬
‫תעשו מה שאתם רוצים.‬
‫אז נלך לאירמגרד.‬
‫אני יודעת שאתה חולק את מיטתך עם האלמנה.‬
‫מה קרה לחיי הפרישות?‬
‫הם חובשים אותו.‬
‫אבל זה לא יגרום לנו להפסיק את הציד.‬
‫"היינריך היקר.‬
‫"כואב לי מאוד לכתוב לך דברים אלו.‬
‫"ליסבת' וקרל נהרגו בהפצצה.‬
‫"הם נקברו במרתף.‬
‫"אבל לוטה בריאה ושלמה.‬
‫"לקחנו אותה אלינו.‬
‫"שמור על עצמך.‬
‫"גרטה."‬
‫זה שובר את הלב, נכון?‬
‫אני מתייפח כאן.‬
‫טוב שחזרת אלינו, טוראי.‬
‫מזלך שיש לנו אותו סוג דם.‬
‫ועכשיו תראה לי איפה הזהב.‬
‫אחרת אלך להאגן.‬
‫אמצא את הפרחחית שלך, אני מבטיח לך.‬
‫ואז אני אטביע אותה בתוך דלי.‬
‫אז…‬
‫איפה הזהב?‬
‫בסדר, איפה?‬
‫במזבח.‬
‫כיסוי השיש ניתן להזזה.‬
‫אז למה אתם מחכים?‬
‫טוב…‬
‫מה היתה התוכנית שלך?‬
‫לחיות חיי נוחות עם האלמנה?‬
‫אולי לא כולם כמוך, סוניה.‬
‫אל תהיה יותר צדיק מהאפיפיור.‬
‫קדימה, טוראי.‬
‫אל תעמיד פנים שאתה עייף.‬
‫קדימה לכנסייה!‬
‫חכי.‬
‫מצפה להם הפתעה שם.‬
‫כן!‬
‫הזהב כאן.‬
‫מה זה?‬
‫בן זונה.‬
‫מה זה היה לעזאזל?‬
‫לא יודע. אולי זעם האל.‬
‫בוקר טוב, כומר!‬
‫הספקנו להגיע למיסת הבוקר.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫אתם שני בני כלבה אכזריים.‬
‫מלכודת?‬
‫היינריך.‬ ‫-אלזה!‬
‫אלזה, תעצרי.‬
‫בראון, תביא ארגז מהמשאית.‬
‫כן, המפקד.‬
‫ואתה…‬
‫בוא הנה.‬
‫אולי אבקר אצל הבת שלך בכל זאת.‬ ‫מה דעתך על זה?‬
‫טוראי?‬
‫אני לא שומע אותך.‬
‫תפסו מחסה!‬
‫ענק.‬
‫אוי, לא.‬
‫תברחי!‬
‫לכל השדים והרוחות.‬
‫מה זה היה?‬ ‫-מי ירה?‬
‫לא!‬
‫היינריך.‬
‫נשק!‬
‫זין!‬
‫את בסך הכול זונה זקנה ומלוכלכת.‬
‫אמרתי לך, חזירים פצועים הם הכי מסוכנים.‬
‫זין.‬
‫לא!‬
‫אלזה.‬
‫זין!‬
‫אלזה.‬
‫ובכן, זוג יונים שלי…‬
‫אני מפריע לחתונה?‬
‫אוי, טוראי.‬
‫את באמת מסוכנת.‬
‫רוצה את הזהב?‬
‫תאכל אותו!‬
‫בוא.‬
‫כאן קול לונדון.‬
‫להלן מבזק חדשות.‬
‫הרדיו הגרמני הכריז זה עתה‬ ‫על מותו של היטלר.‬
‫אני חוזר:‬
‫הרדיו הגרמני הכריז זה עתה‬ ‫על מותו של היטלר.‬
‫בול פגיעה!‬
‫הסמל, לא היינו צריכים‬ ‫לירות יריית אזהרה או משהו?‬
‫כלומר, המלחמה נגמרה. הם היו נכנעים, לא?‬
‫מה קרה, בייקר? נעשית רכרוכי‬
‫בגלל שחבורת גרמנים מזוינים‬ ‫קיבלו מה שהגיע להם?‬
‫לא, אני רק אומר…‬ ‫-תשתוק, בייקר.‬
‫קיבינימט!‬
‫היי, הסמל. אתה חייב לראות את זה.‬
‫מה זה?‬
‫אתה חייב לראות את זה במו עיניך.‬
‫יש כאן המון.‬
‫מישהו ישחה בזהב.‬
‫תיפח רוחי.‬
‫הפרס הגדול.‬
‫נהיה חייבים לדווח על זה, נכון?‬
‫אה, כן.‬
‫או… אולי לא.‬
‫החלטה טובה.‬
‫תביאו כמה ארגזים מהטנק.‬ ‫-כן, המפקד.‬
‫תתחילו להרים אותם.‬
‫תביא את זה ששם, ואת זה ששם.‬
‫צ'יק צ'ק, קדימה. בואו נסתלק מכאן.‬
‫בנאדם, אני מת על גרמניה.‬ ‫זה המקום הכי שווה בעולם.‬
‫- האגן, גרמניה -‬
‫מר וארליך?‬
‫היינריך?‬
‫גרטה, תראי מי זה.‬
‫היינריך.‬
‫תראי, לוטשן. זה אבא שלך.‬
‫שלום, לוטשן.‬
‫אבא.‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬