Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Szóval Alisdair egy hétre elutazott Berlinbe,
és úgy jött vissza, hogy milyen nagy műveket alkotott ott.
Mint rendes társ érdeklődtem, hogy hol van ez.
Erre ő: „Mi hol van?”
Én: „Te multimédiás vagy, nekem van egy galériám,
megnézném a nagy műveidet!”
- Értem. - Kiderült, hogy egy rövidfilm, amiben ő
és egy vén, szőrös kubai fószer...
egy csúszós, olajos ponyván döngeti egymást egy üres cipőboltban.
- Leteszem a tojáslikőrt. - Marc, összesen 7 rövidfilmet csináltak!
- Mindegyikben szexelnek? - A kapzsiság erotikáját akarja bemutatni,
a kapitalizmust, vagy valami okádni valóan szépet.
Ciki vele maradni.
Akkor elhagyod?
Nem, az túl nagy macera.
Kivárom, hogy ő szakítson.
Vannak még itt rendes pasik?
Thomas, hányszor kell még elmondanom?
Ne ossza az észt az, aki házi tojáslikőrt csinál!
A dögös, gazdag férjed pedig
mindjárt dalra fakaszt minket a lobogó tűznél.
Szóval... a kérdés inkább csak költői volt.
Az az egyetlen doboz a neveddel.
Nem tudtam, hogy ez ilyen ajándékozós izé.
Nem hoztam bort. De el ne mondd Terrance-nek,
mert idefelé már összekaptunk ezen.
Mivel szinte osztozunk a férjemen,
gondoltam, így illik.
Marc nem érdemel meg téged. Ugye tudod?
Figyelj, ha netán szétmennétek,
én nem megyek sehova. Itt leszek.
Oké. Terrance legnagyobb örömére.
Meg fogja érteni.
Ha ez csekk a lakbérre, esküszöm...
SOPHIE-NAK AKI NEM TUD ÉNEKELNI
Vigyázat!
Ez meg mi a szar?
Az kézműves maraka.
A tavalyi élmény után az a minimum,
hogy beveszünk a dalolásba.
Tudod, mit? Ez bántalmazás.
A dal, amit tavaly választottál, nem passzolt a hangomhoz.
Édes, olyan hangod van, mint egy szétkalapált orgona.
Kártérítést követelek lelki bántalmazásért!
Üres fenyegetés.
- Nem. - Most mit követelünk?
Ideje végre magammal foglalkozni.
Mert eddig oly keveset foglalkoztál magaddal?
- Köszönöm. - A férjedtől.
Elhallgattat.
Hogy teheted ezt vele?
Egyébként nagyon szép.
- Kösz! - Felháborító,
milyen kábítás megy a hangom miatt.
Nem, nem. Abszolút botfülű vagy.
És hangos.
Kibaszott hangos, és imádlak.
Hány pohárral ittál?
Semmi közöd hozzá! Adsza!
Na jó.
Kérhetnék egy kis figyelmet?
Apuci!
Tudjuk, mi jön most!
Gyertek közelebb! Jackie, elvennéd a szöveget a zongoráról,
és körbeadnád?
Meg kellett kapnotok, és biztos megkaptátok
az e-mailemet a hangfájlokkal a szerepeket illetően...
Ha még egyszer a hangfájlokkal jössz...
...zenei rendező a csodálatos Peter Finley,
szeretőből lett barát, majd Oscar-díjra jelölt zeneszerző...
aki rendkívül elfoglalt, ám időt szakított
az új Victoria Valentine-film zenéjének megírása mellett...
ránk, és ő kísér most minket.
Szeretünk, Petey!
De komolyan...
köszönöm mindannyiótoknak, hogy ez az év egyik legjobb estéje.
És az én édes Marcusomnak.
Szívem, remélem, egy nap méltó leszek rád.
Na szóval, Petey!
Ahogy a torkon kifér!
Ünnepély
Ez a nap, csak ölelj még
Gyönyörű!
Ha itt vagy, bébi
- Ha itt vagy velem - Ha itt vagy velem
Nem láttam őt oly régóta már
Azóta csak rá gondolok...
Csodás!
Hogy ő is rám vár
Ma jött a levél
Dél körül
„Nyugi, bébi”...
Angyali!
„Jó lesz otthon”
Ünnepély
Ez a nap, csak ölelj még...
Fergeteges!
Ha itt vagy, bébi
- Ha itt vagy velem - Ha itt vagy velem
Váltunk!
Ünnepély
Ez a nap, csak ölelj még
Ha itt vagy, bébi
Ha itt vagy velem
- Ha itt vagy velem - Ha itt vagy velem
Ha itt vagy velem
Újabb káprázatos siker!
Sophie már csuklik.
Mire célzol?
Húzz bele! Megérdemled, mindent az életben.
Varrd le a mixert! Láttam, hogy stíröl téged.
Nem látott még embert ennyi kolbászos hasét enni.
Inkább téged varrnálak le.
Most, rögtön?
Mrs. Bandini megint hívhatja a zsarukat
a szomszéd langyik miatt.
A hét elején már itt leszek.
Sok megbeszélnivalónk van.
Léptem, állatok! Ne fogjátok vissza magatokat!
Ugyan! Imádlak.
Csók!
Nekem mikor lesz ilyen?
A pasim kéne?
Azt hiszem, próbálkozott a színjátszással, de nem szerette.
Tényleg?
Csak egy tisztességes ember kéne. Neked összejött.
Mi szakítottunk, te meg 15 éve élsz boldogan.
- Velem mi lesz? - Szívi!
Terrance össze akar költözni.
Nem siette el.
Hát, még nem nyilatkoztam.
Miért?
Túl tiszta.
Mintha nem lehetnék önmagam, érted?
Nem.
Mitől vagy önmagad? Ha mocsokban élsz?
- A padlóra szemetelsz? - Lehet.
Ha azt akarnám, miért ne?
Édesem!
Rólad beszélünk.
Nem gáz. Mi meg rólad.
Ha látnád, hogy nézel ki a szoba másik végéből!
Kurva jó nő vagy.
Közelről... egy bányarém.
Marc, egyébként isteni a tojáslikőr.
Kösz szépen. Csak te iszod.
Boldog karácsonyt!
Basszus!
Valaki piásan próbált hazavezetni.
Jézusom!
Az Oliver taxija.
ÉDES BÚCSÚ
Lily Kayne megcsináltatta a didkóját.
A stúdióban áll a bál,
mert Victoria Valentine-nak most már műmelle van.
Mit várnak tőlem?
Én írok, ők filmeket csinálnak,
és te, szerelmem, felújítod a csodás konyhánkat.
Én újítom fel?
Azon kívül, hogy az összes könyvedet én illusztrálom,
a borítókat is,
és én hajtom el a zokogó tinilányok hadát,
akik az ajtónkon dörömbölve kérdezik,
mikor fejezed be a könyveket.
Megmentettél, Marcus drágám.
Tudom.
Éljenek a tinilányok!
Ma este nem. Azt akarják, hogy előbb lépj le a saját bulidról.
A mi bulink,
mert amikor szervezted, pontosan tudtad,
hogy másnap reggel Párizsban lesz könyvbemutatóm.
Egy könyvbemutatót el lehet tolni.
De nem egy karácsonyi könyvbemutatót a Louvre-ban.
Mondtam, hogy milyen jól nézel ma ki?
Nem mondod eleget.
Zongora behangolva?
Behangolva.
A mókás billentyű?
Kicserélve.
Vágytam másra azelőtt
Szerettem mást azelőtt
De nem így
Nem ez volt
Adj egy világot Az enyémet elvetted
Ezt most találtad ki?
Nem, Anne Carson.
A házat adnám, ha ilyet tudnék írni.
Az nem lenne jó, mert vadiúj a konyha.
Igaz.
Kösz a bulit!
Oliver sok ember életét megváltoztatta.
Főleg az enyémet.
Az első Victoria Valentine-könyvből olvastam fel
egy meghallgatáson, és azt éreztem...
„Ez az a karakter,
amiért színésznő akarok lenni.”
Erős.
Okos.
Az igazságot keresi.
Szó szerint.
Telepata.
De ezt biztos tudják.
És ő már nincs velünk.
Megszakad a szívem.
A családjáért.
És a filmünkért.
Azt kérdezzük: „Miért? Miért történt ez?”
Annyi mesélnivalója volt még.
De az élet szívás.
Nem tudjuk, hogy leforgatjuk-e az 5. és 6. filmet,
mert még írta őket.
Szóval...
Oliver...
te kis dög!
Oké.
Remélem, elkészülnek a filmek a tiszteletedre,
és sok évig mesélhetjük még a történeteidet,
mert nekünk...
kellenek!
Oliver első szava az volt, hogy „vigyázz”.
Úgy mint: „El innen, útban vagy.”
Úgy egyéves lehetett.
Nem akartam kiengedni a kertbe...
de ő mindenáron a tátikákhoz akart menni.
Imádta úgy mozgatni a virágokat, mintha beszélnének.
Akkor még nem tudta,
de már azelőtt történeteket mesélt, hogy megtanult volna beszélni.
Ahogy cseperedett, megosztotta velünk az írásait.
Mindig olyan hercegnőkről írt, akik kerestek valamit.
Mostanában sokszor eszembe jut,
hányszor próbáltam rábírni arra, hogy inkább másról írjon.
Olyasmiről, amiről a fiúk szoktak.
De hajthatatlan volt.
„Én fiú vagyok.
És erről akarok írni.”
Most is hallom, ahogy elégedetlenkedik, hogy nem értékelem a történeteit.
Hajlamos voltam erre...
és igaza volt.
Nem...
könnyű
szembesülni azzal, hogy a gyereked sikeres lett, és nem járultál hozzá.
Bárcsak elmondhattam volna neki...
mennyire bánom, hogy nem engedtem oda a tátikákhoz.
Remélem, jól mulattok anyáddal odafent.
Bármit megadnék, ha most cserélhetnék veled, fiam.
Szeretlek.
Büszke vagyok rád.
Nagyon...
büszke.
Szeretem a rajzaidat.
Hányszor is ígértél nekem új műveket?
Mindig lesz számodra hely, ha készen állsz.
Kösz, hogy itt vagy.
Hát, nagyon fárasztó a konyhádat használni
és memóriahabos matracon aludni, de te nem akartál egyedül lenni.
Jól vagy?
Szóval igen.
- Bent várja. - Köszönöm.
Köszönöm, hogy eljött.
Ez természetes.
Mielőtt belekezdenénk,
szeretném, ha tudná,
hogy Oliver kiadója kiszállna az üzletből,
miután nem lesz további két könyv.
Egy hónap telt el.
Undorítóak az emberek.
Komoly előleg.
De tény, az amerikaiak nem a tapintatosságukról híresek.
Az ügyvédek dolgoznak rajta. Tájékoztatjuk.
Rendben.
És maga?
Nem alszik?
Azt olvastam, hogy az agy olyan, mint egy izom.
Azért nehéz feldolgozni valakinek a halálát,
mert az agyunk elraktározza a vele kapcsolatos érzéseinket.
Hiába nincs már velünk, a fejünk még ugyanúgy működik,
és azt hiszi, hogy ugyanazt kell éreznie
a másik iránt. Olyan, mint...
az izommemória.
Próbálom az agyamat átállítani, hogy ne érezzen most annyira.
Hogy kibírjam ezt az évet úgy,
hogy ne mindig az járjon a fejemben, hogy már nemcsak árva vagyok,
hanem özvegy... ember is.
Miért gondolja, hogy nem alszom?
A végrendelet várhat még.
- Ezért kinyírlak! - Menni fog.
Menni fog, drága, hiszek benned!
Figyeljetek! Mindent előkészítettünk.
Gyertek közelebb!
Megbeszéljük a mai gyakorlatokat.
Ráülünk a bokára!
Jól van. A harmadiknál maradjatok lent!
Kéz a térd belső részében.
Szuper. Maradjatok így, és köhögjetek!
Dolgozzon a hasizom!
- Szép! Jól vagy? - Ő rosszul csinálja.
Nem jó a tartásod.
A mellkas magasabban van. Hoppá!
Lassan le.
- Jó. Újra. Fel! - Szeretlek.
Le! Kifújjuk a levegőt!
Le!
Feláll!
Olyan lenne a frizurám, mint a tiéd? Téged utánozlak?
Csak hogy értsem.
Összevissza du... pasikkal, hajnali ötig bulizom?
Szinte már shakespeare-i,
ahogy mindenki átver mindenkit,
aztán ugyanúgy megjelennek a partikon.
Hogyhogy dalt kell választanom? Ez egy randiapp.
A rólad készült montázshoz kell egy szám.
Nem lehet... Kösz. Nem lehet ezt kihagyni?
Milyen számokat szoktak választani?
Radiohead. Sok kreatívos választ Radioheadet.
Még csak fél év telt el, nem kell erőltetni.
Köszönöm!
Toni Braxton: „You're Makin' Me High.” Mindig tarol.
Honnan tudod?
Ez itt ráharapott, nem?
A képeid győztek meg.
Egyértelműen a képeid.
Bár ha tudtam volna, hogy mi vár...
Mindegy, fergeteges montázsom volt.
A pasik imádják a tangát.
Megtartottad a meztelen képeit.
De aranyos!
Miért? Kibaszott romantikus.
Bocs, csak rólad kerestem képeket,
de nem találtam olyat, amin nélküle vagy, egyedül...
Béna lenne levágni a képről.
Idősebbnek nézek ki? Úgy érzem, sokat öregedtem.
- Nem... - Igen. Meghalt a férjed.
Még jó!
Neki hiszek.
Szia!
Menjünk bulizni!
Ja, és... befejeztem Terrance-szel.
Mi? Mi történt?
Már esedékes volt.
De jól vagyok. Sőt, nagyon jól.
Lehúzott. Az egész.
Mert... nem akarok a rendszer rabja lenni, érted?
Nem akarok szabályokat, fenyegetéseket.
Megfenyegetett?
Ő maga a fenyegetés. Attól, amilyen.
Nem tudok olyan feleség lenni.
- Feleség? - Most mondtam, hogy nem megy.
Megkérte a kezed?
Terrance megkérte a kezed?
Nem. Úgy néz ki, hogy szakítottak.
Mi?
Nem ő az igazi, a szív nemet mondott. Öltözz!
Beugrom Alisdair kiállítására.
Csoportos kiállítás egy karácsonyi buli keretében.
Merő borzalom lehet.
Thomas!
Alisdair tavaly szakított veled.
A születésnapodon. Miért csinálod ezt?
Mert szeretném, ha kiállítana a galériában.
És lételemem a káosz.
Az enyém is. Marc, készülj már!
Nem tudok menni. Dolgom van.
Basszus, milyen dolgod van péntek este?
A pszichológusom adott feladatokat,
hogy felkészüljek az évfordulóra,
amikor a férjemet úgy kanalazták ki a kocsiból, mint egy csigát.
Érted? Szóval...
Elolvassa Oliver karácsonyi üdvözlőlapját.
Elolvasom.
Jézusom! Még mindig nem nézted meg.
- Én is ezt mondtam. - Lehiggadnátok?
Marcus...
Cunci,
itt vagyunk neked, mindig, amikor csak kellünk,
lassan már egy éve.
Felépítettük a fészkedet,
és egy évig ültünk rajtad.
Ideje kikelni a tojásból, édesem.
Nézd meg a lapot!
Bőgj egy jót!
Aztán csípd ki magad, és ott tali!
Szeretünk.
Azért csináljuk ezt... mert szeretünk.
DRÁGA MARCUS!
MIVEL ELŐTTÜNK A HÉTVÉGE,
TALÁN KÖNNYEBB, HA ELŐBB LEÍROM.
MEGLEPETÉSEMRE MEGISMERKEDTEM VALAKIVEL.
SZERETNÉM VÉGIGJÁRNI EZT AZ UTAT.
TUDOM, KELL IDŐ AZ ÉRZÉSEIDNEK, (ÉRZÉSEINKNEK)
MIELŐTT BESZÉLÜNK.
EZT ALAPOSAN MEG KELL BESZÉLNÜNK. ÉLETEM. JÖVÖK. SZERETLEK: O
Kösz, nem.
Miért? Félsz?
Mindig. Te?
- Rettegek. - Mitől?
Ezen kívül mindentől.
Érthető.
Ha jól emlékszem, ettől csak szédülni fogsz és szégyelled magad.
Pöcs!
Két vörösbort kérek!
Köszönöm.
A másik a tiéd.
Oké.
Direkt hergeled a performanszművészeket?
Nem túl eredeti, de igyekeznek.
Mint mindannyian.
Szerintem csak társaságra vágynak.
Veled ellentétben.
Te vettél nekem piát.
Nem nagyon volt választásom.
Odaadhatom másnak.
Van lent egy csávó, aki a farkával fest.
Arra célzol, hogy inkább velem maradnál?
Hidd el, hogy nagy hiba lenne.
Művész vagy?
Régen festettem.
Mostanában gyerekkönyveket illusztrálok.
Miért nem festesz?
Komoly kérdés egy idegentől.
Ne haragudj!
Akkor megdicsérem a zakódat.
Meghalt az anyám, és túl fájdalmas volt. Ezért hagytam abba.
Laza, vidám téma.
Mi lett volna, ha kifested magadból a fájdalmat?
A mazochizmus túl fárasztó.
Nem tudom...
Nem akarok érzéketlen seggfejnek tűnni,
de a művészet nem a fájdalomból születik?
Különben hova tűnne?
Örülj, hogy francia vagy!
A házasságomba menekültem, ami hiba volt.
Szóval házas vagy?
Voltam.
Ő is meghalt, tavaly.
Részvétem.
Azt sem tudom, hogy hívnak.
Theo.
Marc.
Fényeznem kellett volna a zakódat?
Nem.
Akkor iszol velem valamit a héten?
Pár napra jöttem, aztán megyek vissza Párizsba.
Nem hiszem.
Azért beírom a számom a mobilodba.
A szülők pénzén foglalják itt le magukat.
Ez egy nagy, drága homokozó.
Azért szomorú, mert tudják magukról, hogy nem tehetségesek.
Marcus!
Örültem.
Én is, Marc.
Hol a francban voltál?
Már 45 perce itt vagyok.
Ki volt az?
Nem tudom.
Mi a helyzet otthon?
Alisdair bepasizott.
Elhozta ide a fiúját.
Úgy pörgette Thomas előtt,
mint a szalagot a ritmikus sportgimnasztikában.
Komolyan előadta.
- Nem tudtad, hogy van valakije? - Nem, de... jól vagyok.
Nem volt komolyan előadva.
Különben sem érdekel.
De komoly volt.
Mindeközben lehet, hogy én szingli vagyok és munkanélküli,
de fellibbentettem a fátylat, hogy lássak.
Bocs, nincs munkád?
Édi vagy, hogy rögtön azt gondolod, hogy kirúgtak.
Nézzétek a kezem!
Nézzétek, milyen kérgesek az ujjaim a napi 25 fűző kötözgetésétől!
Jelmeztervező vagy.
Keira Knightley-val dolgozol.
Ez az! A saját, önálló dolgomat akarom csinálni.
Most látok csak világosan. Szabad lettem!
Mollyzott, és ivott rá egy üveg bort.
Ugyan már!
Soha nem voltam jobban.
CSÓK THEO
Lehet, hogy két hétig vagy fél évig nálatok kell laknom,
amíg kitalálom, hogyan tovább.
Menő lesz!
Elnézést, hogy étterembe hívtam.
Tegnap csőtörés volt az irodában. Pöcegödörszag terjeng mindenhol.
Köszönöm.
Remélem, megkapta a sajtkosarat, amit küldtem.
Igen.
Nagy örömöt okoztam vele a szomszédomnak.
Megtartanám, ha nem lennék Crohn-beteg.
Jó napot! Mit hozhatok?
Egy teát kérek. Zöldet.
Csak vizet, köszönöm.
Na most, mint azt tudjuk,
a kiadóval kötött szerződést sztornózták,
mivel Oliver nem tudta teljesíteni.
Mivel meghalt.
Elég nagy összeget számláztak ki, amit az év végéig kell megkapniuk.
Gondoltam, találjunk ki egy tervet, amivel megóvnánk a hagyatékot.
Ha már itt tartunk, feltűnt pár szokatlan kiadás, méghozzá étel-házhozszállításra.
Az én voltam.
Bámulatos.
Tanácsos lenne takarékoskodni a maga és Oliver befektetéseivel,
hogy jobban vigyázzunk a tartalékaira.
Oké.
Na most a párizsi lakás bérleti szerződése
a hónap végén lejár, és azt javasolnám...
Milyen párizsi lakás?
A szerződés tavaly decemberi keltezésű.
Feltételeztem, tudja,
miután a számlák két főre engednek következtetni.
Nem maga a másik.
Nem.
Nem én.
Említette, hogy lett valakije?
Igyekszem minél kevesebbet tudni másokról.
Mégis mit mondjak a barátaimnak?
Elvesztegettek egy évet az életükből, hogy átsegítsenek ezen.
Én is elvesztegettem egy évet az életemből.
Talán nem itt a legalkalmasabb...
38 vagyok!
Életem teljében!
Elküldené e-mailben a párizsi részleteket?
Hogyne.
Ne haragudjon.
Sajnálom, hogy... belekeveredett ebbe az egészbe. Bocsánat.
Anyám!
Kösz. Bocs!
Köszönöm.
Mi van?
Kérte, hogy vigyek el mindent.
Minden oké?
Igen. Én akartam szakítani, és most, hogy vége, jól vagyok.
Bocs, de nem tudom, mi a fasz van.
Ott se volt, amikor elmentem.
Hogy segítsen cipekedni. Nem volt ott.
Légyszi, beszéljünk valami másról! Akármiről.
Biztos?
Igen, Marc, kérlek! Beszélj!
Jó.
Szeretném mindkettőtöknek megköszönni ezt az évet.
Ezért Oliver jóvoltából meghívlak titeket egy párizsi hétvégére.
Hogy gátlástalanul költsük a pénzét.
Ő is ezt csinálná, ha ott lenne.
Szerintem nincs ennél méltóbb megünneplése az egyéves évfordulónak.
Igen.
Jár nekünk egy kis boldogság.
Igen. Gyönyörű gesztus!
Gyönyörű, szívmelengető ajándék részedről!
Igen, köszönöm. Hol fogunk lakni?
Van ott egy lakásunk.
- Mi? - Mióta?
Oliver tavaly vette ki.
- De felmondom. - Milyen érzés
lazán bedobni, hogy felmondasz egy párizsi lakást?
Egyem meg!
Még most is kényeztet minket.
PÁRIZSI TAXI
Jesszusom!
Micsoda?
Jézusom! Ez a kégli csak állt itt üresen?
Nem, tudom ám, mi van.
Ez szexi!
Itt szexelni szoktak!
Ne emlékeztessük Marcot arra, hogy mennyit szexeltek itt!
Nem tudom, nekem sok.
Mit akart bizonyítani?
Hogy fantasztikus ízlése van.
És tudja, hogy kell durván érzéki hangulatot teremteni.
Bele lehet szeretni egy kanapéba?
LUCÁNAK O.
Sophie-é a vendégszoba,
és magánéletet akar élni, mint 35 éves szingli nő.
Nem vadidegenekkel sátrazott a Burning Manen?
A logikája olyan, mint azok a falatnyi retikülök,
amikből folyton kipotyog valami.
- Jól vagy? - Igen.
Persze.
Szép.
Este randizom.
Mi?
Thomas, mielőtt ítélkeznél,
te is jössz, mert hoz melegeket.
Hoz melegeket!
Miért hiszik a heterók, hogy a melegek
automatikusan akarnak egymással szexelni?
Én hoztalak össze titeket, és működött.
Egy évig, 15 évvel ezelőtt.
Sebastiannak hívják, reklámos és 185 centi.
Nagyon sokat lóg drága jachtokon,
mármint a profilja szerint.
Te válassz helyet, mert te fizetsz!
Azt nem fizetem.
Jaj, Marcus!
Azt akarom, hogy Sebastian még a nevét is elfelejtse,
amikor meglát, érted?
Kezdjünk el dolgozni ezen!
Most, rögtön!
Sürgősen.
- Éles váltás. - Az.
Összehamuzza a bútort.
- Üdv! - Üdv!
Ezt szeretném kicserélni. Köszönöm.
Oliver Alston nevén van?
Igen. Oliver Alston vette.
Sokat költött ebben a boltban. Nyilván ki is kezdett magával.
Nem tudja, mi történt?
Olyan szomorú.
Mindig hozott nekünk kávét.
Nem látták itt véletlenül egy másik férfival?
Néha volt vele egy fiatalabb fiú. Magánál fiatalabb.
Talán a barátja, nem tudom.
Maga az asszisztense?
A férje vagyok.
Oliver ezt annak a fiúnak vette, mielőtt meghalt.
Én voltam ott, amikor meghalt, nem a barátja.
Fent várnak a barátaim, hogy vegyenek maguknak valamit,
és szeretném, ha ezt beleszámolnák.
Kérem, tegyenek kivételt!
Ha nem akarják, hogy kiverjem itt a balhét.
Oké.
Köszönöm.
Túl entellektüel?
Vagy csak... épphogy?
Izgalmas keverék.
Csinos ruha.
Te sem vagy semmi.
Egy nap, drágaságom, egy férfi felolvasztja majd azt a fagyos szívedet.
Hajszárítóval fújja rád a meleget, becsszó.
Szuper a szemüveg!
Meg a sál. Vidd el mindkettőt! Miért ne?
Imádtam azt a lakást.
- Imádtad? - Imádtam.
Öt hónap után szakítottatok.
Nézz meg minket most!
Nekem is sokszor eszembe jut az a lakás.
Az a nap is, amikor beköltöztünk?
- Atyaég! - Mit is találtál?
Egy házi készítésű dildót az ágynál.
- Miből volt? Sampon... - Parfümös palack.
Ráhúztak egy kotont a parfümös palackra.
Azoknak a nőknek a védelmében mondom,
hogy híresen rendetlen és feledékeny prostik voltak.
Legendák.
Fogsz valaha Terrance-ről beszélni?
Látod, ez a baj! Mindenki Terrance-ről akar beszélni.
Magamról akarok beszélni.
Jó.
Beszéljünk rólad!
Köszi.
Hát akkor...
Arra szeretnék felülni valamikor.
Ma este jól akarom magam érezni.
Azt akarom, ha meglát a faszi, eldobja az agyát!
Hát olyan nagy kérés ez?
Nem.
Tényleg szeretted?
Emlékszem egy estére, amikor Soph hazajött a kocsmából,
ahol azon a nyáron dolgozott, és mi is jól megvoltunk,
és nyertünk egy Elton John-cédét a szemközti kocsma kvízestjén.
Betettük, kitártuk az összes ablakot,
mert a kégli egy szauna volt,
feküdtünk az ágyon, és vártunk egy kis szellőt.
Volt egy pillanat, amikor a lenti lakónál a basszus
tökéletesen szólt a „This Train Don't Stop There Anymore”-ral.
- Fura dolgokra emlékszel. - Nem, azt hittük,
hogy ugyanazt hallucináljuk a hőségben.
Pedig nem.
Ez is egy szép emlék volt abból a lakásból.
Azon az estén öntöttem le vörösborral
a rusnya, kedvenc hegyes orrú cipődet, és sírva fakadtál?
Kapd be!
Hogy nézek ki?
Mint aki ingyen ruhában pózol.
Itt van.
Bonjour!
Ennyit tudok franciául.
Ők a barátaim, Marc...
- Bonjour! - ...et Thomas!
Simán Thomas. Jó a Thomas.
- Ő Esme... - Helló!
- ...és Remi. - Bonjour!
- Bonjour!
Bonjour!
- Na mit iszunk? - Bort.
Excusez-moi!
Honnan ismeritek egymást?
Együtt dolgozunk.
Tegnap kezdtem.
Egy napja ismered őket?
Igen, de Seb megkérdezte, ki akar dugni este,
és gondoltam, miért ne, jó buli.
- Kérsz? - Igen.
Ja, jó.
Hallom, meghalt a férjed.
Igen.
Nem akárhogy.
Igen.
De nem gyilkosság volt.
- A nagybátyámat megölték. - Te jó ég!
Építőipar.
Kiderült, hogy a maffiával üzletelt.
Elevenen megégették.
Részvétem.
Igen.
Képzelem, hogy hiányzik.
- Bonyolult. - Igen.
Ilyen a szerelem.
Sikerült választani?
Igen, húst akarok.
Mindig határozott véleményem van mindenről, érted?
Nem vagyok hajlandó ezért bocsánatot kérni.
Nem hagyom, hogy elnyomjanak.
Kézbe kell vennem az életemet, érted?
Mit művel?
Csináld azt, ami jólesik.
- Ez az! - Csak te tudod, mi kell neked.
Csak én tudom.
Jól van.
Úgy képzeltem el,
hogy mostanra saját galériám lesz. Ilyen is az élet.
Van, hogy olyat kell csinálnunk, amihez nincs kedvünk.
Nem, nem. Nem érted.
Ő nem érti, vagy te nem vagy hajlandó elfogadni?
Mondja az, aki a férjének robotolt.
Nem fogom szégyellni magam azért, mert együtt dolgoztam a férjemmel.
Kibaszott Lily Kayne sehol nem tartana
az illusztrációim nélkül, szóval...
Édeském! Ölni tudnék azért, ami neked összejött!
Vállald fel!
Hát ezt ki rendelte?
- Nézzük! - Te.
- Passzold! - Ez hiányzik neked.
Okés.
Arra, hogy azt csináljuk, ami jólesik!
Mindjárt meghallod, milyen frenetikus énekhangom van!
Alig várom.
Fantasztikus.
Igen?
CSÓK THEO
Hajnali kettő van,
tehát a férjem pont egy éve ezen a napon halt meg.
Pedáns ember volt, de jó nagy rumlit hagyott hátra.
Ez most neki szól.
És neked.
És neki.
Jó lenne hinni De nem hiszek a csodákban már
Kár mást belevinni A fájdalom nekem mindig kijár
Mindent, amit dalban mondtam el A rózsaszín köd, amit elhintettem
Igazából nem kellenek Szép szavak a lelkednek
Csak mutatóba tettem ki
Zakatoltam a síneken
Átgázolva szíveken
Csalódások mindenhol, lopott órák
Száguldó történetek
Mindig csak a végletek
- De ez a vonat... - De ez a vonat nem áll
Nem áll
- De ez a vonat nem áll - De ez a vonat nem áll
- De ez a vonat nem áll meg... - De ez a vonat nem áll meg már ott
Már ott
Kék a nyelved.
Kéket ittunk.
Képzelem, hogy nézhet ez ki annak, akivel csak egyszer találkoztam.
Nem szoktam ilyen lenni.
Azon kívül, hogy letoltad a kék nyelved a torkomon,
és a falba verted a fejem,
nem vagy vészes.
Nem tudom, mi ütött belém.
Szexi volt, szexinek éreztem.
Megsétáltatnád kicsit a nyelvedet?
Igen.
Egy pillanat!
Jól vagy?
Nem.
- Hé! - Igen?
Hova mész?
Sétálok egyet.
Nem, ülj le!
Mindjárt jövök.
Rögtön jövök. Mulassatok!
Ne már!
Azt hittem, nem jelentkezel.
Én is azt hittem.
Változott a helyzet.
- Mi változott? - Sok minden.
Magányosnak éreztem magam.
Nem tudom, hogy bunkóság-e ilyet mondani.
Miért bunkóság?
Lehet, hogy én megsértődnék.
Csak azért akar találkozni velem valaki,
mert egyedül van, és társaságra vágyik.
Olyan, mintha az ok nem lenne elég...
romantikus, hanem inkább praktikus.
Mi ezzel a baj?
Magányos voltál, eszedbe jutottam. Azért ez romantikus.
Manapság nagy felhajtást csapnak,
hogy bizonyítsák, ilyen fontosak egymásnak.
Sokan bizonytalanok.
Te nem. Magabiztos vagy,
anélkül, hogy arrogáns lennél, és az nem könnyű.
Az arrogáns emberek bizonyítani akarnak valamit.
Mindannyian bizonyítani akarunk, nem?
Dehogynem, de jobb őszintének lenni.
Szerintem sokan őszinték akarnak lenni sok mindent illetően.
De az őszinteség... nem bukik csak úgy ki az emberből.
Hiba.
Hatvanöt éve nem változtattak a recepten.
Hogy érzed magad?
Elvagyok.
Ha a pincér megkérdezné, hogy milyen a leves,
és azt mondanád, „elmegy”,
megkérnék, távozzunk.
Nem, azt kérdeznék,
miért francia hagymalevest eszünk egy randin.
Ez randi?
Nem tudom, mondd meg te!
Őszinte embernek tűnsz.
Az mit jelent?
Hogy nem vagy hazudós.
Nem tudom. Igyekszem nem hazudni.
Én régóta hazudok.
Sok embernek.
És nagyon nagy teher.
Olyan, mintha ruhában úsznék, és nem tudnám levenni.
Már nem szeretem a munkámat, de nem lépek ki, mert jól fizet.
Rosszul vagyok tőle.
De még nem eléggé.
Ettől még rosszabbul érzem magam.
- Abba kéne hagynod. - Igen.
Mit csinálsz?
Próbállak levetkőztetni.
Őszinte dolgot mondtam el neked.
Most te mondj el valamit, ami nem hazugság.
Nem fogok ítélkezni.
Úgy érzem, hogy amikor megismertem a férjemet, elfelejtettem az anyámat.
Kellett valami, ami elvonja a figyelmem, hogy ne kelljen a halálával foglalkoznom.
Nem is gyászoltam.
Vagy...
nem dolgoztam fel, hogy elment.
Ez nem volt meg.
Kihagytam.
Nem festettem. Kerültem mindent, ami rá emlékeztetett, bár...
nagyon szeretnék rá emlékezni.
Úgy érzem, hogy ugyanezt csinálom Oliverrel is.
Belementem a nyitott házasságba,
de félelemből, nem bizalomból.
Megkérdezte,
és annak a gondolata, hogy emiatt elhagyhat,
ijesztőbbnek tűnt, mint őt boldoggá tenni. Így hát belementem.
Voltak szabályok. Üzleti utak, alkalmi dolgok.
Nem akartam tudni.
De nem tartotta be.
És most
érzem, hogy a harag elnyom mindent...
lefoglalja a gondolataimat, hogy ne az járjon a fejemben, mennyire hiányzik.
Ezen jó lett volna vele veszekedni.
Kezdj el megint festeni!
Azt is mondják, hogy vájkálok.
Szörnyű ez a játék.
- Kár, hogy ronda a városod. - Tudom.
- Nagy gond. - Az.
Elköltözöm.
Mit csinálunk?
Meglepetés!
- Várj! - Oké.
Merci.
Voltál már itt?
Nem, de mindig is szerettem volna...
Merci.
CLAUDE MONET: VÍZILILIOMOK
Monet elvesztett két feleséget és a fiát.
Rossz volt a látása, amikor ezeket festette.
A veszteség házában vagyunk.
Ő győzött.
Így emlékszik valaki mindarra, amit szeretett.
Különleges, igaz?
Csodálatos.
Hogy valaki ilyet tud.
Te is tudnál.
Nem, én biztos nem.
Konkrétan ezt nem, mert már megcsinálták.
Elég jól.
De csinálhatsz valamit.
Kedves vagy velem.
Szándékos.
Részvétem a férjed miatt.
És anyád miatt.
Hahó!
Helló?
- Hol voltatok? - És te?
Nyugi, Thomas!
Hova tűntél?
Sétáltam egyet. Miért? Mi a baj?
Jó hosszú séta volt.
Igen, az volt. Mi a gond?
Én fizettem a karaokés cechet.
Majd kifizetem neked a karaokés cechet.
Nem ez a lényeg.
Illetve az is, add meg!
Azt mondtad, visszajössz, nem jöttél.
Sophie a végén már beszélni sem tudott.
- És? - Míg kifizettem az 1500 eurót,
felszívódott, és egész éjjel nem vette fel a telefonját.
Mondtam, hogy a bárban hagytam.
Na jó... Nem tudom, mi folyik itt.
Lelépett egy ismeretlen alakkal.
Te eltűntél. Lehet, hogy bekaptam egy bogyót, ittam is,
de amikor egy ilyen helyzet van,
és nem érem el a legjobb barátomat, az para.
Jól van, értem.
Felhozhattad volna a kis karon ülőt,
és az egész lakás a tiétek.
- Mindenki jól volt. - Igen?
Soph, elmeséled, hol végezted éjszaka?
Helló!
Thomas, bocsánatot kérek. Köszönöm. Továbbléphetnénk ezen?
Bevitték a rendőrök.
Egy buszmegálló közelében aludt, valahol a külvárosban.
Amíg te pihentél, nekem vele kellett foglalkoznom.
Jól vagy?
Igen.
Itt vagyok, nem?
Nem tudom, mikor lettem az egyetlen barát, baszki.
- Nyugi! - Jesszusom!
Thomas, sajnálom, hogy ilyen helyzetbe kerültél.
Be vagy még tépve?
Csak... jót akartam.
Hogy lehet, hogy a férjed halála után még önzőbb paraszt lettél?
Helló!
Bocsánat.
Eltévesztettem a lakást.
A kulcs meg passzol?
Bocsánat, azt hittem, nem lesz itt senki.
Mi a fasz folyik itt? Ki vagy te?
Luca.
Elmondod, vagy én mondjam el?
Oliver megismerkedett valakivel.
- Hogy érted? - Vele.
Pillanat! Oliver kulcsot adott ennek a gyereknek a lakásotokhoz?
- Nem ismertelek. - Nem a mi lakásunk.
OIiver lakása.
Meg a tiéd, nyilván.
Nem.
Csak nemrég tudtam meg ezt az egészet,
és őszintén szólva
annyira szánalmas.
De látni akartam a lakást, mielőtt felmondom, és...
Szerettem volna nektek ajándék...
A hazudozásod szánalmas, Marc.
- Thomas! - Én megyek.
Még nem fejeztem be.
Képes vagy bármit is egyedül megoldani?
Iderángattál minket, hogy szórakoztassunk,
míg a férjed titkai után szimatolsz?
Elolvastam Oliver lapját.
Megírta, hogy van valakije. Kiakadtam, és rossz döntést hoztam.
Szeretek veletek lenni. Nem szándékosan...
- Nem úgy volt. - Ezt írta neked?
Úgy csináltál, mintha jártál volna már itt.
Thomas, olyan, mintha itt állandóan fájna.
Micsoda?
A veszteség.
Mintha lenne itt egy kis fekély, ami soha nem múlik el.
Valahogy sikerül elfoglalnom magam,
hogy ne ez járjon folyton a fejemben, és ne fájjon annyira.
Igen, ilyenkor nem figyel az ember
a körülötte zajló dolgokra, mert...
egyetlen vágya, hogy ugyanúgy lélegezzen, mint azelőtt.
Szóval... igen, elszúrtam.
Bocs, hogy egy önző paraszt vagyok. Csak még ott tartok...
hogy próbálom feldolgozni a férjem halálát...
hogy itt hagyott...
ezzel. Ezzel, itt!
Sajnálom,
hogy így alakult, de nekem is vannak érzéseim.
Szerintem menj el!
Nincs hol aludnom.
Maradhatok, amíg keresek valami szállást?
Elleszek a vécén is.
Nehogy már a klotyón gubbasszon!
Bocs, de nem itt laksz?
Berlinben.
Akkor hol találkoztál a férjemmel? Ha van egy lakás Berlinben is...
Ott élek, de sokszor táncolok Párizsban.
Én kaptam meg Oliver ösztöndíját.
Tavaly Párizsban léptem fel,
és Oliver bejött a backstage-be bemutatkozni.
Képzelem!
Tartottuk a kapcsolatot, aztán úgy...
Hova tudnál menni?
Itt nem maradhat.
- Nincs hová mennie. - Tudom! Nem...
Nem én vagyok a rossz ember ebben a történetben.
Akkor most lakjon itt velünk?
Segítsek?
Nem.
Légy szíves, ne bagózz bent!
Bocs, de így is fullasztó a légkör.
Adsz egy slukkot?
Nesze!
Szabad?
Cigizni vacsora közben? Nem tudtam, hogy visszamentünk 1988-ba.
Bocs, de... Azt sem tudom, hogy mi ez.
Bocs mindenkitől! Elcsesztem.
Mondunk valamit kaja előtt?
Thomas, bűn lenne az Urat ennek a kajának a közelébe engedni.
Szerintem Oliverre gondolt.
Ja, igen. Bocs.
Bocsáss meg!
Bocsánat.
Semmi baj.
Marc, baszki!
Nem lehetne kivételesen baj? Légyszi!
Legyen baj.
Hadd kérjek bocsánatot, hogy elbasztam az estét!
Különben megint a szőnyeg alá söpörjük, mint mindig.
Thomas, bocs a tegnap estéért.
És hogy nem vettem komolyan az érzéseidet.
Hát még azért, hogy megijesztettelek.
Téged nem ismerlek, de bocs, hogy ezt végig kell hallgatnod.
Marc, bocsáss meg!
Éppen táncolnunk kéne valahol.
Ő ezt akarta volna.
Elég szemét dolgokat művelt veled,
de azt is tudnod kell, hogy Oliver nagyon szeretett téged.
Nagyon sokáig.
Sajnálom, hogy már nincs velünk.
Hiányzik.
A francba!
Többet várt tőlünk.
A kibaszott fájdalomra!
Te is. Gyerünk!
Terrance dobott.
Megérdemeltem.
Kell egy kis levegő!
Felültünk az óriáskerékre. Elmondod, hogy mi van?
Te aztán nem viccelsz!
Terrance megunta, hogy arra vár, mikor ébredek már fel.
Nem is csodálom.
Sok vagyok.
Végig azt hittem, hogy Terrance túl biztonságos nekem.
De nem biztonságos.
Ő a biztonság.
Ezt a részét nem fogtam fel.
Mert sok vagyok.
Egy 35 éves nő vagyok, volt egy klassz pasim, de nekem a buszmegálló kellett.
Lehet, hogy sovány vigasz,
de szerintem nincs ember, aki ne cseszné el.
Ezzel nem értek egyet.
Van, aki nem cseszi el,
és nem totál káosz az élete.
Kedves másokhoz, nagyvonalú,
és jót akar a másiknak.
Szerintem ez kifogás.
Ezért nem fogjátok fel, hogy bántotok másokat.
Az igazság nem azt...
Az a baj, hogy tegnap előbb leléptem?
Nem, a nagyobb képet kell nézni.
Mondd már el, mi az a nagyobb kép!
Az...
Mi a nagyobb kép, Thomas?
Nincs nagyobb kép, jó? Szálljunk le!
Miért csak akkor akadsz ki ennyire, amikor vele van bajod?
Miért csak akkor, ha ő?
Mindenkinek esnek rosszul dolgok.
Előfordul.
Szar, de előfordul.
Nem baj.
Soha nem rólam szól.
Nem értem, miért.
Nem csak nálad, soha senkinél nem érzem.
Én sosem számítok.
Mintha megéreznék rajtam.
Olyan könnyű lenne nekünk.
Tudom.
De nem volt az.
És nem rajtad múlt.
Mindkettőnkön.
Azt hiszem, hazamegyek, és egy időre kapcsoljuk ki magunkat.
- Mi? - Nem akarok
egy óriáskerekén ülve cirkuszolni Párizsban.
igazad van, az emberek rendre elcseszik.
De magunk miatt...
jobban kell igyekeznünk.
Ne!
- Ne, ne! - Még egy kör?
- Még egy kör. - Ne!
Intett, hogy folytatjuk.
Kurva élet!
Mikor indulsz vissza?
Óránként megy vonat, úgyhogy mielőbb.
Veled megyek.
Van otthon dolgom. Vagy akarod, hogy maradjak?
Nem, menj csak, ha dolgod van.
Ezzel elmegyek.
Oké.
Találkozunk Londonban!
- Írok, ha hazaértünk. - Jó.
Szeretlek.
À plus tard!
Ezt mondta Sebastian, amikor sírva mentem el tőle.
Utoljára láthatjátok ezt a rakás szerencsétlenséget!
Jó szolgálatot tett nekünk.
- Szia! - Szia!
Gyere be!
Levegyem a cipőmet?
- Nem kell. - Oké.
Szóval...
Hát...
Mindent megbeszéltünk, és a barátaim utaznak haza.
Akkor jól ment?
Nagyon, nagyon jól.
Sajnálattal hallom.
Elkerülhetetlen volt.
Nagy a szeretet,
és van egy kis kósza bánat.
Ez fél Párizsra igaz.
Szia!
Vett neked ajándékot.
Visszavittem.
Sajnálom.
Nagyon szeretett téged.
Azt sem tudom, mi volt köztünk.
Nem akart téged elhagyni.
A házassága fontos volt neki.
Beszélni akart veled erről, mert mi csak...
A házasságunk.
Igen, bocsáss meg!
Éreztem, hogy nem éri meg.
Tudod...
Soha nem érdekeltem még senkit ennyire.
Őt mindenki érdekelte, és minden.
Ezért volt jó érzés, hogy ennyire érdeklem.
Az hiányzik.
Nagyon.
- Akkor itt laksz, vagy... - Nem.
Nemrég vette ki. Irodának, azt hiszem.
És nem úgy volt, ahogy gondolod.
Nem hibáztatlak, hogy éreztél valamit a férjem iránt.
Nehéz nem érezni.
Az ölelés már sok lenne.
Jó. Megértem.
Felhívott az ingatlanügynök,
hogy jövő héten meghirdetnék a londoni házat.
Értem.
Akkor mehet?
Igen.
Sosem volt az enyém. Az övé volt.
Mintha nem osztaná a véleményemet.
Mellékes, hogy én mit gondolok.
Maga intézi a pénzügyeimet,
árulom a házat, úgyhogy azért számít, mint gondol.
Ugye nem menekül?
Mármint tőle.
Ebben a hónapban lesz 12 éve, hogy meghalt a feleségem.
Én menekültem.
Tőle.
Tőlünk.
A fiziológia ügyesen megóv minket attól,
amit a szervezetünk veszélynek észlel.
Így minél jobban bezárkózunk...
annál kevesebbet érzünk.
Akkor ez a javamat szolgálta. Az élet nem állt meg. Továbbtanultam.
Pénzügyet.
Sikeres vállalkozásom lett.
Szép házam.
Jó ruháim.
Többé nem vágytam senkire.
Lehet így élni.
Amíg szép lassan be nem lopózik a megszokás.
Az új életedben, ami a menedéked lett...
egyre nagyobb az űr.
Ugyanis, mint kiderült...
hogy elkerüld a bánatot...
a szerelmet is kerülöd.
Ez az utólagos felismerés a kínos érzés, amit állandó gyomorbántalomnak hiszel.
Rajta vagyok, hogy újra bízzon bennem,
de nem könnyíti meg.
Szívat?
Nem.
Az érzései nem változtak.
Azt mondja, feleségül akar venni... majd.
Ha egyszer eljön az a nap...
tudnia kell, hogy rendben vagyok.
Megértem.
Csoda, hogy ilyen jó lélek.
Istenem, de bibliai!
Jobb a helyzet, mi?
Beszéltél Thomasszal?
Igen.
Felraktam pár appra.
Nagy lépés.
Óriási.
Kaptam ajánlatot a házra.
Kapd be!
Az új házamban saját szobád lesz, ha jönnél.
Ha azt hiszed, hogy egy órát vonatozom,
meg vagy húzatva.
Muszáj elmennem innen.
Egyedül akarok festeni egy tengerre néző szobában,
mint egy leharcolt leszbi egy kosztümös filmben.
Úristen, ne!
Add meg nekem ezt az örömöt!
Lezárult egy korszak.
Hatalmas.
Büszke vagyok rád.
Én meg rád.
De komolyan mondom!
Te többet látogatsz engem, mint én téged.
Józan és önző.
Nahát, ez az emlékiratom címe!
Szeretlek.
ELADÓ
Neked.
Remélem is.
Micsoda... szépség volt, igaz?
Igen, már-már zavaróan.
Nagyon tetszene neki, Marc.
Köszönöm.
Tényleg.
Eldobom az agyam!
Nem hiszem el!
Nézd!
Imádom. Egy zseni vagy.
- Örülök, hogy tetszik. - Istenem, bravó!
Jó, hogy újra minden rendben veletek.
Muti a gyűrűt!
Vele soha semmi sincs rendben, de újra együtt.
Nyomjuk.
Attól, hogy az arcod itt lóg,
nem érhetsz hozzá, és nem vihetsz el festményt!
Moi?
Kezeket leengedni!
Isteni bubis vizünk van számodra.
Köszönöm, te drága ember!
Tényleg szuper. Állati jó.
Jó, hogy jöttél.
Ahhoz képest, mennyit könyörögtem, hogy fess,
mázlid, hogy nem beinteni jöttem.
Hallom, lesz itt egy cameóm? Az írásos beleegyezésem nélkül?
Egy per nekem karácsonyi ajándék.
Jobb vagy, mint emlékszem.
Ez egy lépés.
Elhoztam a barátomat. Remélem, nem baj.
Barát, nem partner? Fogadni mertem volna, hogy partner.
Baszd meg!
Ben.
- Ben, nagyon örülök! - Szia, én is!
Kösz, hogy eljöttél.
- Most ismertem meg Bent. - Helló!
- Jó látni! - Spanocskám!
Láttad a gyűrűt?
- Naná, tudok róla. - Látsz engem?
Igen, mindenki lát!
A feliratot fordította: Heltai Olga