Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Què hi fas tu aquí?
Res, m'estava canviant. Me'n vaig a casa.
A casa, te'n vas? Però si no són ni les tres.
- No hauries d'estar ballant ara? - Em trobo una mica malament.
Doncs jo et trobo de putíssima mare.
He sortit només per veure't ballar,
per veure't fer la baixadeta que fas tu així.
De debò, Mico, em piro.
Demà ballo per a tu, d'acord? T'ho prometo.
- M'ho has promès. - Promès.
Què hi portes aquí?
Eh?
Què?
A la bossa, què hi portes?
La meva roba. Per què?
La teva roba?
No t'has canviat,
vas igual que abans.
És difícil no adonar-se'n.
Au, va.
Vinga, au, obre-la.
Obre-la.
Vinga.
Filla de puta!
Em cago en Déu!
Filla de puta!
Puta!
Vinga.
El telèfon al qual truca està...
És ella.
Alba, no comencis.
Està enfadada.
Per culpa teva, perquè dius que no existeix.
Prepara les teves coses, marxem.
Però on ens en anem?
No ho sé, però marxem ja.
- Està ocupat. - Hòstia!
Olivia?
Però què hi fas aquí? Saps quina hora és?
- Us en aneu? - Sí, ens en anem.
Però demà és la festa.
- Quina festa? - El seu aniversari.
- Us en aneu? - Maca, ho sento, no podrem venir.
No vindreu?
No, Olivia. I ves-te'n a casa teva, que es preocuparà la teva tia.
Lucía?
Qui és?
Què hi fas aquí?
No.
Lucía.
Com ha anat?
I jo què sé, Salinas.
Devia tenir les claus i ves a saber on...
Com podia tenir-les? És una puta ballarina.
Doncs les tenia. L'he vist amb la bossa, m'ha fet mal efecte,
llavors l'he aturat i llavors...
Llavors et rebenta a hòsties una tia que fa quina alçada?
Quina alçada fa? Quan fa, Moro, hòsties?
Jo no en tinc la culpa. La tenen aquests, que l'han deixat sortir.
Ho sap l'Arruza?
Encara no.
Si l'agafem abans, no té per què assabentar-se'n.
Però que tonto que ets, Moro.
Se n'assabentarà, és clar que se n'assabentarà.
L'he punxat a la cama i va amb la cara rebentada.
No ha pogut anar lluny, l'he deixat "fina". L'hauries d'haver vist.
El problema són ells. Veuen una tia amb la cara plena de sang,
amb una punyalada a la cuixa i la deixen sortir com si res.
- Calla. - I la culpa és del Moro. No fotis.
Tenim la ubicació.
Hòstia!
- Qui t'ha fet això, Lucía? - M'he ficat en un embolic.
Un embolic, dius?
Aguanta.
Fort.
Respira, que ja està.
Ja està.
Treu la mà.
Has de deixar que em quedi.
No.
- Per favor. - Ni parlar-ne.
Aquí no t'hi pots quedar. Et curo això i te'n vas.
Mama...
Alba, ves-te'n a la teva habitació. I fica't al llit.
- Ja no marxem? - No.
No ho sé.
Rocío,
no puc anar-me'n.
Aquí darrere no hi ha res.
Quina filla de puta.
Fes-me cas. Amb la sang que ha perdut, no ha pogut anar molt lluny.
Moro, no em toquis els collons.
Però quina merda...
Què cony és això, Lucía?
No és el teu puto problema.
No, no és el meu puto problema! Efectivament!
M'és igual el que facis amb la teva vida.
No pots aparèixer amb aquesta merda aquí i posar en perill la meva filla.
Ho sento!
Ho sents?
I una merda que ho sents!
Ara mateix agafes la farmàcia ambulant aquesta que portes i te'n vas.
- Si me'n vaig, m'enxamparan. - No és el meu problema, Lucía.
Vas deixar de ser el meu problema ja fa molts anys.
- Em mataran! - M'és igual!
Gràcies.
Com ens has trobat?
La mama em va donar l'adreça.
La mama?
Des de quan parles tu amb la mama?
Vaig anar a l'hospital,
per acomiadar-me.
Per acomiadar-te?
Li vas fotre la vida i a l'últim moment tens la barra d'aparèixer
per veure si ho arregles, oi?
Quina filla de puta.
Em va perdonar.
Et va perdonar?
És clar. I saps per què, Lucía?
Perquè, encara que sembli mentida, la mamà mai va deixar d'estimar-te. Mai.
Això és ser mare.
Quina pena.
On anàveu en mig de la nit?
Què passa?
Que tu no ets l'única que té problemes,
això és el que passa.
Mira, ja sé que tot això és una merda,
però ja està fet.
I són molts diners.
Però què m'estàs dient, Lucía?
És una oportunitat, hòstia.
- I estic amb un tio en això, d'acord? - Un tio? De collons!
- M'ajudarà, sap com vendre-ho. - Ets imbècil o què?
Escolta'm! Amb el que en traguem, podríem comprar la casa de la tata al poble.
I ens en hi anem totes tres.
Segur que és millor que aquesta merda.
Això sí.
Doncs fem-ho, hòstia. Pensa en la nena.
Tu ja ni tan sols la coneixes.
Hola.
T'he fet cafè.
Prens cafè?
Bé, gràcies.
Ets la meva tia?
Sí, soc la teva tia.
Jo em dic Alba.
Alba...
I tu Lucía, no?
- La mama continua dormint? - No, no hi és.
Com que no hi és?
Crec que se n'ha anat a la nit, la seva maleta no hi és.
Què és el que passa?
Rocío!
- Rocío! - Ja t'ho he dit.
D'acord, i no saps on pot haver anat?
No ho sé. No li agrada aquesta casa, li fa por.
Teniu un telèfon?
Només el mòbil de la mama, però se'l deu haver endut.
I no teniu cap veí que tingui un telèfon?
Gairebé no hi ha veïns.
Què mires?
Augmenta el desconcert dels experts,
que segueixen sense explicar-se com un cos celeste d'aquestes dimensions
pot haver aparegut de sobte sense haver estat detectat abans.
Aquest misteriós objecte va ser vist per primer cop fa tot just dos dies
per diversos observatoris astrofísics.
- Bon dia. - La seva grandària és inferior
...a la de resta de planetes, i seria molt lluny...
Quina cagada, Salinas. Quina cagada.
Està tot controlat.
Hem fet córrer la veu i la gent està acollonida.
Tu coneixes els xinesos, oi?
Els d'Usera.
Són els meus socis.
Fem negocis junts, i em respecten.
I saps per què? Perquè quan necessiten que els arribi un paquet,
els arriba sempre puntual, sense problemes.
Estan contents.
I ara què?
D'ençà que l'Amparo va deixar la xurreria, no són tan bons.
Es va jubilar?
Sí, crec que sí. Ja era gran, la dona.
Doncs la busques i li dius que torni a la xurreria
a fer-me xurros, que jo l'hi pago.
La nena no hi ha agafat el punt.
Com es diu?
Amparo, com la mare, crec que es diu.
La puta, cony, la puta.
Lucía. Es diu Lucía.
Lucía,
"la que porta la llum del dia".
La coneixes?
De vista, hi dec haver parlat un parell de vegades. És una de les de la tarima.
Té gràcia. Pago un munt de subnormals
perquè ho tinguin tot controlat...
i arriba una ballarina i m'ho posa tot de cap per avall.
No hi era en aquell moment, m'ho van explicar després.
Doncs fixa't que jo crec
que la nostra Lucía no ha pogut fer-ho sola.
Algú li ha donat informació, jo crec.
Jo... Jo me n'encarrego.
- Li asseguro que la trobaré. - Ja.
L'hi juro.
Però això és un assumpte greu, per a això és aquí el Calvo.
Tu busca'm l'Amparo i li dius que faci els meus xurros.
Creus que podràs?
D'acord, passa.
- Bon dia. - Hola. Té un telèfon?
Necessito fer una trucada.
- Que sigui ràpid. - Gràcies.
Hola, soc la Rocío. Ara no puc...
Anem.
Vinga, nois, anem a buscar-la.
De moment, res. Ni Déu l'ha vist.
O això diuen.
Doncs era veritat.
És que són massa illes. Portarà el seu temps això, eh?
Sang.
Què dius?
De la noia.
Alguna cosa seva, íntima.
Unes calces o una alguna cosa així.
Aconsegueix-m'ho.
Mare meva, com estem, col·lega.
No menges?
Qui eren aquests nois?
Ningú.
Van ser ells els que et van fer mal?
Què?
Ahir a la nit, quan vas venir, tenies sang.
Van ser ells? Per això els tens por?
Sí.
Doncs els has de denunciar a la policia, és el que cal fer.
És clar. Però, de moment, és millor que ens quedem aquí.
D'acord.
Què fas?
La mama vol que el butà estigui tancat si no cuinem,
per seguretat.
És clar. És que jo no cuino molt. Es nota, no?
La mama diu que ets ballarina.
Sí, bé, una cosa així.
Doncs me'n podries ensenyar.
A què?
A ballar.
És clar, te n'ensenyo.
Però de debò, o sigui, professional.
M'encanta.
Alba, ahir quan vaig arribar, per què us en anàveu?
Ja t'ho he dit, a la mamà li fa por aquesta casa.
Però, per què?
Per la dona de dalt.
Del pis de dalt?
La mama diu que no hi viu ningú,
però jo sé que li té por i per això se n'ha anat.
I et deixa a tu aquí.
Això no és molt normal.
Per què? Hi ets tu. Ets la meva tia, no?
I qui és aquesta dona de dalt?
La minyona.
La minyona?
La seva senyora no hi és, per això ara mana ella.
Però diu que vindrà aviat.
Caram,
i per què la mama li té por a la minyona?
Perquè fa por. Si la veiessis, a tu també te'n faria.
Doncs a tu sembla que no et fa molta por.
És que... som amigues.
De vegades em porta regals,
de l'espai.
Vols veure'ls?
Són regals una mica estranys per a una nena, no?
Per què? Diu que són ofrenes. A mi m'agraden.
Són llàgrimes de nens.
Són dents.
Alba, digue'm la veritat.
D'on has tret tot això?
Ja t'ho he dit, són regals que em porta ella.
Te'ls porta... Aquí?
Me'ls porta pels somnis.
Em fa somiar coses lletges i llavors pot entrar aquí.
Diu que els somnis són portes.
Què coi hi fas aquí?
Necessito parlar amb la Lucía.
I a mi què m'expliques?
Viviu juntes, no? Potser saps on és.
- Ni puta idea, no ha dormit a casa. - Ja, això ja ho sé.
T'ha trucat o això? Saps alguna cosa? El que sigui?
- T'ho estic dient, no m'ha trucat. - Escolta'm.
La Lucía s'ha ficat en un problema molt gros
i jo només vull...
jo només vull ajudar.
Mira, tio, jo no vull embolics, d'acord?
No vols embolics? Doncs estem ficats en un embolic de collons.
Així que, si vols ajudar-la, digue'm on és.
Jo no sé res, t'ho juro.
M'ensenyes ara... a ballar?
Després, d'acord?
Què mires?
Ets tu?
I la mama.
I l'àvia.
Sembleu contentes.
Sempre estàvem contentes.
I ara ja no?
Quan et fas gran és més difícil.
La mama mai m'explica coses de tu.
Perquè no he estat molt bona germana.
Doncs a mi em sembles bona.
- Deu ser la mama? - Xxt...
Anem a la festa!
- És la veïna, no se n'anirà. - Festa!
Festa!
Tu qui ets?
És la meva tia. És ballarina.
De debò?
Ah, doncs també hi pot venir.
És el seu aniversari. Al cinquè.
- Millor que no, Alba. - No.
No "venius"?
Tenen telèfon.
- Festa! - Hola, amor meu.
- Hola! - Però espera! Espera!
Hola. Soc la Lucía, la tia de l'Alba.
Endavant, passi.
Gràcies.
I la Lucía? No vindrà?
Ha hagut de sortir, estic cuidant jo la nena.
Doncs que bé.
- Pastís! - Marga, és la Lucía, la tia de l'Alba.
Hola.
Benvinguda.
- Deu ser la Rosita. - Bé!
- Tan puntual com sempre. - Espera, espera.
Com es veu la sang,
ets igual que la nena i que la mare.
Igual de maques totes tres.
Gràcies.
Però bé! Si ja hi sou totes.
Quin enrenou teniu aquí.
- Hola, soc la Lucía. - Hola.
Que maca, per Déu.
I quina pell.
És que em fixo molt en aquestes coses.
I en el cabell.
El cabell em fa perdre el cap.
Aquí tenim l'estrella! Catorze anyets!
Té, regal!
- Obre'l! - Què deu ser?
- Vinga, nena meva. - Vinga, obre'l.
- Què deu ser? Què deu ser? - Un regal?
- "Pepis"! - Bé!
- Quina cosa tan maca. - Perquè munteu un saló de bellesa.
De clientes no us en faltaran, segur.
- Vinga, vinga, una miqueta de música. - A ballar!
A bellugar-se!
Aquesta casa és així. Què podem fer-hi.
Doncs sí que balles bé tu.
Va, beu amb mi, no siguis antipàtic.
... i sempre perdona. Aquesta noia, sí, no...
No!
Aquesta no soc jo!
Vinga, totes!
Aquí no som gaire gent, Suposo que ja te n'has adonat.
I sense adonar-nos-en, doncs ja tenim la greca muntada.
La festa!
L'Alba diu que hi ha pocs veïns.
Bé, això no és el Palace.
Tots acaben marxant d'aquí.
...amb la veritat, amb l'amor...
dels altres.
I hi viu algú a dalt, a l'àtic?
Porta buit... gairebé trenta anys.
Tancat i barrat.
Millor.
Millor... Millor per què?
De què tens por, criatura?
Què?
Se't nota a la mirada. I això no es pot amagar.
És que estic una mica preocupada per la meva germana.
No sé res d'ella des d'ahir.
La teva germana és molt particular.
Ja tornarà.
Però ha deixat la nena aquí sense dir res.
- L'has trucat? - No,
em vaig deixar el mòbil.
Volia demanar-vos si li podia trucar des d'aquí, si no t'importa.
És clar, és clar que sí. Com m'ha d'importar.
Jo no soc aquesta que tu t'imagines,
una senyoreta...
Soc la Rocío. Ara no puc parlar amb tu.
Hòstia!
- Sí? - Soc jo.
On ets?
L'he cagat. Em va enxampar el Moro i no sabia què fer.
Ja ho sé, tranquil·la. Només digue'm on ets.
- Vas dir que seria fàcil. - Escolta'm, Lucía.
Han trobat el teu cotxe, han posat el Calvo a buscar-te.
Què?
No fotis, Víctor. No fotis.
Lucía, escolta'm. Anem plegats en això, d'acord?
Així que has de confiar en mi.
Amor meu, digue'm només on ets i jo me n'encarrego. Per favor.
Per favor, confia en mi.
D'acord.
Estic amb la Venus.
Veu... Veu... Venus. Quina Venus? Quina Venus?
Lucía, no et sento. Se't tall...
Se't talla la veu, Lucía. On coi ets?
Què?
Lucía, què...?
Em... cago en la... puta!
El telèfon al qual truca no existeix.
Em cago en Déu!
El senyoret.
Tia Galga.
Es diu Lucía.
Maca.
Per a què "la" vols?
L'habitual.
- Trobar-la. - A veure què em portes.
És millor no preguntar.
Aquí.
Segur?
És la mateixa sang.
La noia és aquí.
Però no es diu Lucía.
Es diu Rocío.
Què dius?
És el que jo veig.
Ves amb compte, senyoret.
M'avorreixo.
Abans no ens fèiem gaire, ara em cau molt bé.
La mama diu que estan una mica boges.
Una mica, sí.
Has parlat amb ella?
No, no ha contestat.
És molt tard. Vinga, al llit.
Lucía,
quan torni, te n'aniràs?
No ho sé, suposo.
Doncs has d'ensenyar-me a ballar, m'ho has promès.
Demà, ara a dormir.
Ets aquí.
Lucía.
Ves-te'n al llit.
Em fa mal.
Què hi portes aquí?
Res.
- Què has fet, Alba? - Deixa'm.
Vine.
Hòstia!
Aguanta, aguanta.
Estreny fort, no ho deixis anar.
Em portaràs al metge?
No.
No miris.
Per què ho has fet això, Alba?
Ella m'ho ha dit. he de fer el que em diu.
Prou!
Lucía.
Vosaltres sou les seves amigues.
Balleu juntes. O el que sigui que feu.
No la coneixem gaire, va sempre a la seva.
Sí, això ja ho hem vist.
Tenim tota la zona vigilada,
acabarà sortint com les rates.
I què passa si no surt?
Què els diem als xinesos?
Els parlaràs tu? En xinès?
Jo no vinc gaire per aquí,
no és el meu ambient.
Si soc aquí, és perquè tenim un problema molt gros.
Suposo que us ho imagineu.
I se m'està acabant la paciència.
Així que si teniu alguna cosa a dir...
o alguna cosa que us hagin explicat...
o que hàgiu sentit,
jo us escolto amb tota la meva atenció.
Doncs si no voleu parlar...
Doncs llavors...
a ballar.
Perquè de ballar... si que en sabeu, no?
Tinc tota la nit.
La tinc.
Aquí, edifici Venus.
- N'estàs segur? - Gairebé.
Però segur que les vedettes ens donen un cop de mà.
Ja l'hi he dit, no sabem res.
Rocío.
- Potser us sona d'alguna cosa. - De què cony estàs parlant?
Vinga! Qui és la Rocío?
- Crec que és la seva germana. - Bé!
Què hi fas aquí?
On coi eres?
Et vaig dir una nit i que després te n'aniries.
Estàs boja?
L'Alba no pot quedar-se sola, no pots anar-te'n així.
L'Alba és dolenta, per això vaig marxar.
Et fica coses al cap:
aquella minyona, els seus regals...
Vol tornar-te boja.
Lucía?
No l'escoltis.
Encara hi ets a temps, fes com jo.
Ves-te'n d'aquí.
Què estàs dient?
És una nena, és la teva filla.
Ja no.
Alba, fica't a la teva habitació!
Alba!
- Això no és casa teva! - No! No!
- És la casa de la nostra mare! - No!
Hola.
T'ha portat regals.
La minyona.
Qui?
Per a tu.
Què és?
No ho sé, digue-m'ho tu.
Si és una broma, no em fa gràcia.
No és una broma, ha estat ella.
L'has deixat entrar.
Deus haver tingut un somni... lleig, no?
No et moguis d'aquí.
Queda't a mirar la tele, d'acord?
- Aquí tenim la taràntula... - I tu?
Ara vinc.
Ja és només qüestió de minuts que es produeixi aquest eclipsi inesperat.
- Si no se'l volen perdre,... - Eclipsi.
...no s'oblidin que per observar el fenomen
és necessari l'ús de lents apropiades que protegeixin de la radiació solar.
Un altre factor que desconcerta la comunitat científica...
Quin antre, nano. No hi ha ni bústies.
És que són deu pisos.
Si no truquem a cada porta...
Massa impacte.
Doncs ja em diràs què fem.
La comunitat científica continua sense explicar-se...
Si no surto d'aquí a mitja hora, truques a l'Arruza. Ell sabrà què fer.
- No fotis, jo em quedo aquí? - Sí.
Eh, espera, espera, hòstia. Si és a dalt, me la deixes,
que m'ho mereixo.
Els experts insisteixen que...
- Bon dia. L'ajudo? - Imbècil.
...usar per a la seva protecció, han de ser homologades...
Bon dia. Mira, es veu que l'empresa d'aquest senyor
va parlar amb el propietari per comprar l'edifici.
Som una companyia d'inversions,
però abans hem d'arribar a un acord amb els llogaters.
Per descomptat.
Passi, passi.
Podrem assistir a un dels fenòmens més insòlits
i inesperats que es recorden...
Ai.
Gràcies.
Potser si els coneixen, poden... ajudar-me.
És que... no hi consten als pisos.
És clar, aquí ens coneixem tots.
Doncs no sap com em facilita les coses.
Tinc...
María Rosa Luna, que es veu que és vostè.
Eh... Margarita Soliño?
- La meva germana. - Ah, perfecte.
- Eh... Ramón Cantero? - Ah, aquests van marxar l'any passat.
Estava molt malalt el pobre.
Se'n van anar a Motril, que es veu que allà l'aire és millor.
És clar, és que no deu estar actualitzat.
I... I... I... Hum...
Rocío Selvas?
- Sí, sí. - Sí, sí.
- Que és el pis...? - El novè. Però just se'n va anar ahir.
I no saben on?
Potser la seva germana, que va arribar fa dos dies.
Es va quedar amb la nena. Potser ella ho sap.
És clar. I em diuen que és el novè...
Ah, mira-te-la.
No. No, no, no, no s'aixequi.
Alba.
Rocío...
- Rocío! - Alba.
Xxt... No parlis, no parlis.
No et moguis, no et moguis.
Qui t'ha fet això?
Elles.
- Qui? - Les senyores de baix.
Van matar totes les nenes.
Volen l'Alba.
Volen... l'Alba.
Emporta-te-la, per favor.
No, aguanta amb mi.
Aguanta amb mi, et trauré d'aquí.
No, no, no. No te'n vagis, queda't.
Queda't amb mi, d'acord? Queda't amb mi.
No, no puc!
No puc!
Perdona'm.
- Alba... - Perdona'm per tot! Ho sento!
- Alba... - Ho sento. No!
No!
I... I vostè diu que...
que vostè ha parlat amb els propietaris.
Sí, està tot resolt.
Eh... Em diuen que Rocío Selvas és al novè... què més?
Què estrany,
perquè la propietària soc jo i...
no recordo haver parlat amb vostès.
Deu ser l'edat?
Senyores, farem això fàcil.
És fàcil. Per què ha vingut vostè?
Novè... què més?
Novè... D.
...sembla estar desafiant les limitacions del coneixement
com a valor d'elongació.
Això provocarà aquest eclipsi planetari imminent...
Un cos celeste al nostre sistema solar
encara és un misteri...
Hi haurà un eclipsi, ho diuen.
Ens en anem.
On?
Pot haver aparegut del no-res i sense cap avís.
Tenint en compte la seva anormal trajectòria orbital...
Què passa?
Saps si hi ha una altra sortida a l'edifici?
No.
Hòstia!
Vol jugar l'Alba?
- No, no vol. Au, torna a casa. - No?
Farem un saló de bellesa.
- Olivia, ara no és un bon moment. - No vol jugar?
- No, no vol! - Però, per què no vol?
- Hòstia... - Jo vull jugar!
Obre'm la porta!
Què passa?
Fica't a la teva habitació i no surtis d'aquí.
No ho sé, fa gairebé una hora i vint, i no m'agafa ni el telèfon.
Quina filla de puta. Ho sabia.
La noia no està sola.
Que ens ha fotut ben bé, oi? És això?
Això sembla, però ho solucionarem.
Deixi-m'ho a mi, amo.
Deixi-m'ho, que entro aquí i em cago en Déu i en la Verge puta.
Et juro que aquesta vegada no s'escaparà.
Tu no et moguis d'aquí. Que no surti ningú.
Farem les coses bé, com cal fer-les.
D'acord.
Quan la vaig veure, vaig saber que portaria problemes.
No sé en què està ficada aquesta noia, però és clar no és res do.
- Creus que s'ensuma d'alguna cosa? - Està espantada, com la seva germana.
Però no marxarà, pel seu interès.
Ets aquí.
El missatger està a punt.
Deixa'l anar,
que escampi la bona nova.
Tu qui ets?
Hola, maca. Vius aquí?
Sí.
Estic buscant una amiga que ha vingut aquí fa un parell de dies.
Es diu Lucía. La coneixes?
Soc jo.
Ja.
Em refereixo a una altra... Lucía. Potser l'has vist.
Una altra?
Sí, una noia rossa molt maca.
La coneixes?
Fica't a sota el llit, no facis cap soroll
i, passi el que passi, no surtis.
És ella.
Ara em creus?
El planeta està a punt.
Els cònsols ja han arribat,
ja no hi ha marxa enrere.
Portem la nena.
Hòstia!
- Víctor! - Vine.
- Hem de sortir d'aquí. - No, espera. On és la bossa?
Oblida't de la bossa! Són aquí, Víctor!
M'han trobat.
El Moro és a baix i molts altres, però no podem quedar-nos aquí!
- Anem! - No.
Què?
Què fas?
Això canvia les coses, no?
Qui cony és?
Anem-nos-en, per favor.
Hi ha alguna cosa aquí.
- On és la bossa? - Què?
- Que on... és la bossa? - Víctor, què fas?
On és?
A l'armari.
- A l'armari... - A quin armari?
Aquí, al bany.
Molt bé. Molt bé.
Ara et diré el que farem.
Els diré que... que t'he buscat pel meu compte...
i que tinc la bossa.
I la donaré, d'acord?
Però entens que no puc deixar que els diguis res, oi?
No.
No, t'ho juro.
Amor meu, no és per tu,
és per ells.
T'ho traurien, tenen el Calvo.
I jo no puc permetre-ho.
Digue'm que ho entens.
Víctor...
- Deixa-la! - Víctor, per favor.
Que la deixis!
No.
- Digue'm que ho entens. - Víctor, no ho facis.
Víctor.
Deixa-la!
- Quina putada. - Deixa-la!
Lucía.
Amo.
Soc aquí? Quina merda de lloc, no?
Aquests estan una miqueta nerviosos, tenen ganes de gresca.
- Bé, donem-l'hi, no? - Home.
Jo no sé què collons hi ha aquí dins, però ho pagaran.
Sobretot la noia. Vull veure-li la cara.
Vostè no pateixi, que jo l'hi porto. L'hi juro.
Però porta-me-la viva,
que jo també tinc ganes de gresca.
Jo l'hi porto, no es preocupi. Anem cap enllà.
Escolta'm, corre.
Surt corrents al carrer, d'acord?
Atura algú que vegis
i digue-li que m'ha d'ajudar, d'acord? Que avisi la policia.
No, m'has d'ensenyar a ballar.
M'ho has promès.
Sembla que ja coneixes la minyona.
Ara només hi falta ella,
la seva senyora, la senyora de la casa,
la mare del dolor,
la mare de tot el que és trist.
Nosaltres la invoquem.
Li vam donar la sang.
Pobretes nenes, oi?
No passa res, maca. Vine amb mi.
- No, no, no. - Lucía!
No, per favor.
Alba.
Per favor...
Lamasthu...
ha estat aquí des de llavors.
Tots aquests anys.
Alimentant-se d'aquesta casa,
del seu dolor,
de cada crit,
de cada llàgrima.
Creixent,
esperant un cos per encarnar-se.
I per fi ha arribat el dia,
el dia de la coronació.
Deixa que se'n vagi.
No, no, no ho entens.
Ella ha estat l'escollida.
Serà una reina meravellosa.
Has de disculpar-me per allò de la teva germana,
va ser un petit... imprevist.
Se la volia endur.
I això no podíem permetre-ho.
No, no ploris, s'ha acabat.
S'ha acabat.
El teu paper acaba aquí.
Ja està.
Ho has fet molt bé.
Si en el firmament
poder jo tingués,
aquesta nit negra,
el mateix que un pou,
amb un ganivet
de lluna plena
tallaria els ferros
del teu calabós.
Si jo fos reina
de la llum del dia,
del vent i del mar,
cordes d'esclava
jo em cenyiria
per la teva llibertat.
Ai, pena, peneta,
pena, pena,
pena del meu cor
que em corre per les venes,
pena,
amb la força d'un cicló.
És el mateix que un ennuvolat
de tenebra i pedrenyal.
És un poltre esbroquellat
que no sap on va.
És un desert d'arena,
pena,
és la meva glòria en un penal.
Ai, pena. Ai, pena.
Ai, pena, peneta,...
...pena.
M'has d'ensenyar a ballar, m'ho has promès.
Ballem.
Què collons és això?
De què collons fas olor, tio?
Cony!
Què passa?
És el Lamasthu,
s'està obrint pas.
Ja és aquí.
Mare meva, Lucía, quina n'ha fet.
Però si només havies de ballar.
Estic ballant.
Així m'agrada.
No has de ballar? Vinga, balla.
Del Moro no se'n riu ni Déu!
Vinga, aixeca't. Vinga, aixeca't. Au, vinga.
Si balles tu, ballo jo. Mira.
Que no s'aturi la festa, oi?
No s'aturarà.
Mai.
És aquí!
Ets tu.
Sempre vas ser tu.
Havia d'haver-ho vist.
Tu qui ets?
La Lucía,
la que porta la llum del dia.
Et perdono.