Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tämä on totta. Tämä on ryöstö. Astukaa pois häkeistä.
Hän oli ahkerin pankkiryöstäjä Pohjois-Amerikan luoteisosissa.
Hän vaihtoi valeasuja tiuhaan.
Se oli kuin elokuvaa. Ryöstöä toisen jälkeen.
Kolme tai neljä pankkia saman illan aikana.
FBI antaa ryöstäjille lempinimiä.
Hänen oli "Hollywood".
Aika osuva,
varsinkin, kun selvisi, että hänen esikuvansa -
oli Myrskyn ratsastajien Bodhi.
Miksi palvella lakia, kun voit olla sen isäntä?
Avaatko holvin vai teenkö minä sen?
Hän oli menestynyt neljä vuotta.
Hänestä tuli ykkösprioriteettimme. Hän ei ollut tyhmä pankkirosvo.
Hollywood oli todennäköisesti vaarallisimpia vastustajiani.
Hän oli aito ammattilainen.
Hän halusi tuhota Seattlen kaupungin.
Se ei ollut vain mahdollista, vaan tehtävissä.
Tämän miehen tiedettiin vieneen miljoonia.
Tiedettiin, että hän osasi nöyryyttää.
Kun hän käveli Lake Cityn haaraan ryöstämään meidät,
hän käveli oman etsintäkuulutuksensa ohi.
Ei hätää. Tämä on ryöstö. Astukaa pois tiskeiltänne.
Seuraavat tapahtumat olivat kuin suoraan elokuvasta.
Hänellä oli meikkiä ja peruukki. - Vastanäyttelijä oli 9-millinen ase.
Maan ahkerin pankkiryöstäjä.
Hän on FBI:n etsityin rikollinen.
FBI ei keksinyt, kuka hän oli ja mihin hän aikoi iskeä seuraavaksi.
Oliko tämä tyyppi aave?
Miten hän vain katoaa?
NÄIN RYÖSTETÄÄN PANKKI
SEATTLE 1990-LUVUN ALKU
Hollywood oli ainutlaatuinen tapaus.
Tiesimme todisteista,
että hän tunsi turvajärjestelmät.
Hän tiesi, kuinka kauan hänellä oli aikaa poistua.
Hän oli fiksu pankkiryöstö.
Hänestä tuli ykkösprioriteettimme, ja minusta tuli työryhmän johtaja.
Shawn Johnson oli FBI-agentti, joka johti tutkintaa.
Hän tunsi Hollywoodin läpikotaisin.
Hän johtaa ryöstetyn rahan määrässä.
Hollywood oli ammattiryöstäjä.
Hän harjaantui ja hioi osaamistaan.
Luulen, että hän nautti työstään.
Raha oli osa sitä, mutta siinä vaiheessa, kyse oli enemmänkin jännityksestä.
Kun nimitin Miken Seattlen poliisitutkinnan johtoon,
tiesin, että suhteesta tulisi hankala.
Shawn ja minä olimme täysin toistemme vastakohdat.
Sen aikainen työparini sanoi osuvasti:
"Shawn Johnson oli tulipalo, ja Mike Magan oli bensakanisteri."
Kuulin erään kuvauksen, josta olen eri mieltä.
Minä olin aivot ja hän oli lihas.
En ole samaa mieltä.
Oman älykkyyteni toki myönnän.
Ellen Glasser oli hyvin lahjakas esihenkilö.
Hän halusi pitää asiat yksinkertaisina.
Olin yksi ensimmäisistä FBI:n naisagenteista.
Pääsin johtamaan -
väkivaltarikosten yksikköä ja työryhmää.
Se oli mahtava juttu.
Sen lisäksi, että olin loistava työssäni,
sain myös neljä lasta.
Joskus tuntui kuin olisin kaksi eri ihmistä.
Minua kutsuttiin agenttimutsiksi.
Yhdeksänkymmentäluku oli Seattlelle murroksen aikaa.
Alussa oli vain Weyerhaisen ja Boeing.
Sitten tuli Microsoft -
ja muut yritykset, jotka syntyivät sen ympärille.
Bezos ja Amazon, Starbucks kasvoi nopeasti.
Seattleen tulvi rahaa.
Pankkeja avattiin uskomattoman paljon.
En osannut yhdistää asioita.
Kaupunkiin virtasi rahaa teknologiatrendin myötä,
mutta pankkeja löytyi ruokakaupoista.
Pankkeja oli lähes joka kulmalla.
Pankkiryöstöjen määrä on lisääntynyt Washingtonin osavaltiossa.
Kielsin vaimoani käymästä pankissa. Se todennäköisesti ryöstettäisiin.
Kolme aseistautunutta miestä hyökkäsi US Branch Bankiin...
Mies tulee pankkiin -
ja antaa kassalle lapun, jossa vaatii rahaa.
Seattlessa oli paljon pankkiryöstöjä. Ei ehkä joka ilta, mutta usein.
Deborah Horne raportoi paikan päällä.
Aivan, David. Muutama hetki sitten...
Seattle oli jännittävä paikka.
Olimme kasvamassa omaksi kaupungiksemme. Etenkin näkyvyyden kannalta.
Meillä oli Nirvana, joten oli grungea.
Grunge edusti jossain määrin turhautumista, jota monet tunsivat -
yhteisöissä tapahtuvista muutoksista.
Grunge vastusti yrityskulttuuria, brändejä, isoja nimiä ja kuuluisuutta.
Ketään ei kiinnostanut sellainen.
Järjestelmää vastustettiin oikeista syistä.
Sortoa ja kolonialismia vihattiin.
Ihmisoikeusloukkauksia ja luonnon tuhoamista vihattiin.
Pankkiryöstöistä ihmiset pitivät.
Hän ryösti 14 pankkia Seattlessa kesäkuusta 1992 lähtien.
Hän on aika etevä.
Hemmetin fiksu.
Täydellistä järjestelmän pilkkaa.
Hän on hra Hollywood. - Hollywood.
Kuulimme miehestä, jolla oli erilaisia valeasuja,
joka ryösti pankkeja vahingoittamatta ketään.
Ei laukauksia.
Kuulostaa rohkealta.
Osa ehkä kannustaa häntä ja puhuu Robin Hoodista.
Pankkiryöstöjen salaperäisyys juontuu Robin Hoodiin.
Varastat rikkailta ja annat köyhille.
Eikö olekin jaloa?
Hän oli legenda pankkiryöstäjäksi.
Mitä hänen henkilöllisyyteensä tulee, olimme täysin hakoteillä.
Hei, Bubba!
Vau, paidaton mies.
Tule takaisin!
Mennään, pojat. Tulkaa.
Kuvaatko yhä? - Kuvaamme koko reissun.
Pidä kamera vakaana.
Helpommin sanottu kuin tehty.
Kuten näette, olemme syvällä metsässä.
Valoa ei juuri näy.
Okei, Tarzan. Mitä tehdään? - Mene ylös.
Ylöskö? - Niin.
Menemme Scurlockin alueelle.
Kuinka korkealla olemme?
23 metriä. - Minkä yläpuolella?
Maasta laskettuna.
Tuolla alhaalla.
Kerro se tarina.
Kauanko siinä meni? Mistä on kyse?
Rakentamiseen kului kaksi viikkoa.
Kaksi viikkoa. Hyvänen aika. - Kuusi kerrosta.
58 tonnia puuta.
Tein vähän töitä. Söin aamiaisen ennen sitä.
Selvä.
Ehkä siinä meni... En tiedä.
Nelisen kuukautta?
Puumaja oli uskomaton paikka.
Paikka, jonne paeta yhteiskunnan normeja.
Kun kävin Puumajassa ensi kerran, Scott avasi oven.
Hänellä oli yllään vain työkaluvyö.
En ole nähnyt kenenkään avaavan ovea niin.
Esitin, että se oli arkinen juttu.
Majassa oli huonekaluja kuin tavallisessa talossa.
Sieltä löytyi vessa ja suihku.
Se oli kuin oikea kylpyhuone, paitsi sai kokea ihanan ulkoilman.
Maja oli rakennettu taitavasti seitsemän puun ympärille.
Siellä oli setrilevyjä ja maisemaikkunoita.
Se oli ylellinen puumaja.
Siellä oli valtava uuni,
jonka kannoimme portaat ylös 20 metriä ensimmäiseen kerrokseen.
Veljeni oli Scottin hyvä ystävä.
Hän sanoi palkkaavansa minut rakentamista varten.
Totesin, että mikäpä ettei.
Loimme mitä hulluimpia rakennelmia.
Roikuimme köysissä nilkoistamme -
saadaksemme naulat ja pultit paikoilleen.
Se oli järjettömän vaarallista, mutta emme välittäneet.
Puumaja oli Scottin persoonallisuus, joka herätettiin henkiin.
Se oli hänen turvapaikkansa.
Hän oli vapaa kaikesta.
Istun työpöytäni ääressä 12 metrin korkeudessa.
Kansi ulottuu ulospäin kuin ballerinan tutu.
Se on tarpeeksi leveä auringonotolle.
Siinä voi ottaa nokoset, jos ei pelkää putoamista.
Mitä nyt?
Tykkään istua reunalla ja katsoa Mount Rainierin puita.
Puhu meille.
Tunnen hienovaraista innostusta.
Haluan elämältä paljon.
Kestää vielä kauan löytää paikka, jonne Jumala minut haluaa.
Mieleni on kuin kuriton lapsi.
Se on saatava kuriin.
Kaikki pitivät Scottista.
Kaikki pitivät Puumajasta.
Ne kaksi olivat yhtä.
Meistä tuli koulussa heti ystäviä.
Olimme molemmat täynnä energiaa, villejä ja vapaita.
Tykkäsimme juoda olutta.
Mark Biggins on mielenkiintoinen hahmo. Hän ja Scott kävivät Evergreen Collegea.
Evergreenin oppilaat olivat jollakin tavalla sopeutumattomia.
Minä myös.
He olivat edistyksellisiä.
He eivät ryypänneet tai vetäneet huumeita.
Se oli maanläheistä. Rumpujen soittoa, sieniä ja nuotiolla istuskelua.
Yhteisö oli myös hyvin tiivis.
Kohtalo toi meidät yhteen.
Scott oli villi ja vapaa tyyppi.
Jopa enemmän kuin muut oppilaat, joita myös pidettiin villeinä ja vapaina.
Mark on todella lempeä sielu.
Hän soitti kitaraa ja kirjoitti runoja.
Mutta hänellä oli rankkaa.
Scotty auttoi häntä.
Soitin hänelle.
Kerroin avioliittoni päättyneen. Sanoin olevani eksyksissä.
Hän pyysi minua muuttamaan luokseen Puumajaan.
Mark Biggins oli iso, karski mies.
Hän poltti Chesterfieldejä varmaan parisen askia päivässä.
Hän joi bourbonia kuin vettä.
Se yhdisti häntä ja Scottia. Hän pystyi juomaan Scottin pöydän alle.
Asuin Puumajassa vuosia.
Kuten myös tyttäreni.
Vieraita ihmisiä tuli ovelle,
ja he halusivat nähdä Puumajan. Jouduimme käännyttämään heidät pois.
Tilanne äityi niin pahaksi, että jouduimme asentamaan portin.
Scott ei rakentanut Puumajaa yksin, vaikka niin onkin sanottu.
Kymmenet ihmiset rakensivat sitä.
Veljeni ei suostunut kontrolloitavaksi.
Hän halusi olla vapaa.
Hän oli koukussa uhkarohkeisiin temppuihin.
Olemme kuudennessa kerroksessa.
En ole tehnyt tätä ennen.
Hän aikoo kiivetä alas ylösalaisin 30 metrin korkeudesta.
Heti, kun olet valmis, Rambo, Tarzan.
Hän halusi yhä korkeammalle.
Hän janosi yhä vain enemmän.
Jos hänen otteensa lipsahtaa, hän putoaa maahan 20 metristä.
Tämä on rankkaa!
Sanoinhan, että se on kuolemantemppu.
Hän oli seikkailija.
Hän rakasti elämän jännitystä ja halusi uusia kokemuksia,
mutta hän teki eräitä olennaisia valintoja,
joiden vuoksi hän ei voinut enää palata.
Olen opinnoissani ajautunut väärille urille.
Syvennyin aiheisiin, jotka eivät ole hyväksi.
Ääni puhuu selkeästi.
"Muista, miksi olet täällä."
Ymmärrän, mutta älä muuta kurssia.
Hän jahtasi aina jotain omassa maailmassaan.
Tavatessamme hän halusi opiskella lääketiedettä,
mutta hän luopui siitä työskenneltyään kemianlabrassa.
Hän näki tilaisuuden tienata paljon rahaa.
Scott oli ensimmäinen tuntemani henkilö, joka valmisti metamfetamiinia.
Hän ryömi öisin seinien läpi laboratorioon.
Scottyn professorit löysivät hänet. Hänet erotettiin koulusta.
He käskivät Scottyn pysyä poissa.
Hän oli tarpeeksi fiksu ollakseen lääkäri.
Hänen valmistumisensa jäi yhden kurssin päähän.
Hän olisi päässyt lääketieteelliseen, mutta ei halunnut mennä.
Hän ei ollut sellainen, ja hän tiesi sen.
Sitten hän vain jatkoi sillä tiellään.
Tuotanto vain kasvoi kasvamistaan, ja tuote oli todella puhdasta.
Jos hänen kamaansa kokeili, se oli aivan uskomatonta.
Hänellä oli maine ensiluokkaisen tuotteen valmistajana.
En koskaan kuullut paremmasta.
Scottin oma käyttö oli vähäistä ja hallittua.
Hän nautiskeli sitä ja se inspiroi häntä.
Ajan myötä hän osti kiinteistön, jossa oli lato.
Niinpä lähdin kunnostamaan latoa.
Hänellä oli laboratorio ladon parvella.
Kapteeni Pat oli keulamies. Hän oli talousmies.
He tapasivat vain metsässä vaihtaessaan tuotteita ja rahaa.
Scott sai 82 kilosta kaksi miljoonaa dollaria.
Pat tutustutti Scottin metamfetamiiniin.
Kapteeni oli Patin lempinimi.
Hän vei kaman Barstow'hun ja myi sen Helvetin enkeleille.
Scott palasi Puumajaan mukanaan laatikoittain 20 dollarin seteleitä.
Valvoimme koko yön laskien rahoja.
Huumekauppa muuttui vaaralliseksi.
Kapteeni Pat murhattiin, kun hänet yritettiin ryöstää.
Hän oli nukkumassa.
Scott oli murtunut kuullessaan.
Sellainen se maailma oli, eikä Scott halunnut olla osa sitä.
Silloin hän lopetti.
Metamfetamiini oli hänen tulonlähteensä.
Kun hän lopetti, hän tarvitsi uuden tavan ansaita rahaa.
Myrskyn ratsastajat oli ensimmäisiä pankkiryöstöelokuvia.
Pieni käsi sanoo, että on aika rokata.
Scott katsoi elokuvia ja sai niistä ideoita.
Scott inhosi pankkeja ja vakuutusyhtiötä. Kaikki muutkin taisivat siihen aikaan.
Maahan, kusipää.
Rahat on vakuutettu. Niiden takia ei kannata kuolla.
Hän halusi aina keksiä keinon päihittää järjestelmä.
Hän on oikea etsijä. - Mitä hän etsii?
Täydellistä aaltoa.
Elokuvassa hän piti Bodhin yksilöllisyydestä ja pelottomuudesta.
Oli kyse sitten pankkiryöstöistä tai aalloilla ratsastamisesta.
Kun Scott lopetti huumebisneksen, hän sanoi ryhtyvänsä pankkiryöstäjäksi.
Kiitos paljon, naiset ja herrat. Muistakaa äänestää!
25. KESÄKUUTA 1992
Ensimmäinen ryöstämämme pankki...
Puhuimme siitä ja mietimme,
miten sen tekisimme ja selviäisimmekö siitä.
Scott sanoi Markille ennen ryöstöä: "Älä sano mitään. Pidä ihmiset kurissa."
"Selvä, pomo." Kutsuimme häntä pomoksi.
Ystäväni jätti meidät korttelin päähän pankista.
Hänen piti tavata meidät tällä määrätyllä paikalla.
TAVATAAN TÄSSÄ
Suunnitelmamme oli odottaa pankin asiakasta,
jonka autoa käyttäisimme pakoautona.
Biggins puki Ronald Reagan -naamionsa.
Rokataan!
Scott meni ensin. Hän aikoi ilmoittaa ryöstöstä.
Sen jälkeen minä varmistaisin, ettei kukaan poistu.
Olin todella peloissani.
En voinut uskoa, että se tapahtuu ja todella teen sen.
Bigginsillä on ase kädessään. Hän käskee kaikki maahan.
Scott kääntyi ympäri ja käski kaikki ylös.
Hän ei halunnut ohikulkijoiden näkevän ihmisiä maassa.
Scott taisi käskeä kaikki maahan.
Kaikki olivat maassa, kun astuin pankkiin.
Kun ajaa autoa, joka riistäytyy hallinnasta,
tapahtumat hidastuvat.
Niin minulle kävi pankissa.
Kaikki tapahtui hidastettuna.
Viimein oli aika lähteä.
Scott kysyi: "Mark, saitko avaimet?"
Hän käytti nimeäni.
Kumarruin alas ja sanoin: "Saisinko avaimenne, herra?"
Miesparka oli kauhuissaan.
Se oli uposuusi auto, enkä kuullut sen käynnistyvän.
Käynnistäessäni autoa toinen auto ajoi viereen.
Lopulta Scott sanoi: "Se taisi käynnistyä.
Laita pakille. Häivytään täältä."
Ajoimme esikaupungin halki.
Nousimme pois sovitussa paikassa, eikä paku ollut siellä.
Ystäväni hätääntyi ja meni varapaikkaan.
Päädyimme juoksemaan golfkentän poikki.
Kuulimme poliisiautojen lähestyvän.
Ystäväni oli parkissa siellä, missä pitikin.
Pako oli yhtä virheiden komediaa. En tiedä, miten he eivät jääneet kiinni.
Sitten aloin miettiä mahdollisia todisteita.
Käytimme Scottin pakettiautoa.
Jos joku kirjoitti rekisterinumeron ylös, poliisit olisivat paikalla hetkessä.
Jossain vaiheessa sanoin: "En tee tuota enää toiste."
Scott kysyi: "Oletko varma? Tehdään toinen heti perään!"
Ryöstön jälkeen Biggins pelästyi ja ajoi Montanaan.
Epäonnistumiset innoittivat Scottin paneutumaan asiaan tarkemmin.
Hän tajusi voivansa hoitaa ryöstöt itse, kunhan ulkopuolella oli kaikki valmiina.
Siksi hän tuli luokseni.
Hän oli tieteellinen ja analyyttinen.
Minä olin luovempi.
Työskentelin kuvanveistäjänä Saksassa ja Norjassa.
En välittänyt pankeista.
"Hyvä. Kaada ne. Vie joka ainoa penni. Minua ei haittaa."
En osannut kuvitella, että tekisin sen. Se oli järjetöntä.
Mutta Scott oli vakuuttava.
Hän sanoi, että se on kuin veisi lapselta tikkarin.
Ryöstöillä tienaisi miljoonia.
Mutta kuten aina sanoimme, pankkiryöstäjille ei ole koulutusta.
Se, mitä minä ja Scott teimme, oli luovin koskaan tekemäni asia.
Paljon luovempaa kuin taide.
Täydellisen pankin löytäminen oli innostavaa.
Kuin löytäisi täydellisen palan marmoria,
jonka haluan veistää.
Istuin kadulla tarpeeksi lähellä tarkkaillakseni sitä.
Kirjoitin muistiin panssariautojen saapumisen.
Toimitukset olivat tärkeitä,
koska silloin pankissa on eniten rahaa.
Jos oli kesä, avasin ikkunat ja soitin Bachia tai jazzia.
Kuuntelin koko päivän poliisiradiota.
Tarkkailin partioita pankin alueella,
jotta tietäisin, milloin ne tulevat.
Useiden ryöstämiemme pankkien luona oli säännöllinen partioreitti,
jonka poliisit kiersivät tiettyyn aikaan.
Opettelimme reitit,
jotta osaisimme iskeä pankkiin viisi minuuttia poliisien poistuttua.
Tarkkailin katuja kuukausitolkulla.
Pankkia ei yllätetä typerillä naamioilla.
Älytöntä.
Valmistin proteeseja, kuten Hollywoodissa.
Halusimme eri osia, kuten nenän, leuan tai posket.
Hän käytti anti-huume-kampanjalippistä, koska ihmiset ajattelisivat,
että hän on luultavasti poliisi -
ja pilkatakseen poliisia.
Hän halusi härnätä poliisia.
Nähdessäni hänet ensi kertaa hän palasi metsästä.
Jähmetyin järkytyksestä.
"Hyvän tähden. Mitä ihmettä tämä on?"
Hänestä ei olisi koskaan arvannut, että kyseessä on Scott Scurlock.
Olen muuttunut aavemaisella, maagisella tavalla.
Tässä elämänvaiheessani muutun nopeasti.
Olen kuin eri ihminen.
14. ELOKUUTA 1992
Ensimmäinen pankki, jonka ryöstin,
oli sama pankki, jonka hän ryösti Markin kanssa.
Pankkiryöstössä tärkeintä on se hetki, kun kukaan ei tiedä, mitä tapahtuu.
Hän näytti ihmiseltä, jolla oli iho-ongelma.
Ihmiset välttivät katsomasta häntä.
Miten voin auttaa?
Tämä on ryöstö. Kukaan ei liiku.
Hän veti aseen esiin rennosti.
Kukaan järjissään oleva ei panisi hänelle vastaan.
Te kaksi! Rahat pussiin. Pysykää rauhallisena.
Istuin skannerin ja radion vieressä.
Se oli siinä.
Minulla ei ollut riskiä, koska minulla oli alibi.
Minulla oli oma syyni olla siellä, enkä jäisi kiinni,
ellen joutuisi kutsumaan häntä pois.
Parasta hommassa oli luoda ja kehittää ryöstöjä niin,
että kaikki sujuisi saumattomasti -
ja että lopputuloksena saisimme haluamme rahat.
Emme puhuneet koko matkan aikana.
Laskettuani rahat saalis oli vain kymmenisen tuhatta.
Sanoin: "Tämä on naurettavaa.
Kuka haluaa joutua linnaan tällaisten hilujen takia?"
Pidätin ensimmäisen pankkiryöstäjäni 90-luvun alussa.
Ajattelin, että se oli lastenleikkiä.
En sano sitä rehvastellakseni,
mutta noin kuuden kuukauden sisällä -
selvitin lähes 80 tapausta. Se oli koukuttavaa.
Minut siirrettiin FBI:n väkivaltarikosten yksikköön.
Hollywood pysyi näkymättömissä ensimmäisten ryöstöjen ajan -
huonon saaliin vuoksi.
Kun epäilty nousee tiskin päälle tanssahtelemaan -
ja yrittää ottaa komennon,
mutta joutuu varastamaan vanhan miehen Cadillacin,
se osoittaa, että miehet olivat tumpeloita.
He varmaan miettivät, mitä tekivät väärin.
RYÖSTÖ NRO 3 SAALIS 9 613 dollaria
Sanoin, etten ryhdy ryöstöihin paristakymmenestä tuhannesta.
Se on typerää.
Joko teemme tämän oikein ja menemme holviin,
tai minä lopetan.
En halua sekaantua tähän.
Hän vastasi: "Emme voi, koska en tiedä tarpeeksi."
Hän palkkasi Mustangin.
Mustang oli erityinen nuori nainen. En ole sellaista naista tavannut.
Hänet palkattiin pankkineidiksi.
Hän sai ohjekirjat ja pankin protokollan -
kassoille, holveille ja panssariautojen toimituksille.
Kun meillä oli sisäpiiritietoa, tiesimme, että voimme tehdä tarvittavan.
19. MARRASKUUTA 1992
Opettelimme ulkoa, mitä sanoa.
Tämä on totta. Tämä on ryöstö.
Pankkiirien kanssa käytetään tiettyä sanastoa,
jonka kuullessaan he tietävät, mitä tapahtuu.
Kuka on rahanlaskija?
Se olen minä.
Se oli Scottin erityistaito.
Hän hallitsi aulaa, mutta hoiti myös holvia samaan aikaan.
Nopeasti.
Hän haluaa heidän olevan rauhallisia.
"Mene tuonne. Avaa holvi. Ei ole hätää. Kaikki järjestyy.
Päästä minut sisään ja ulos."
Kuin hän astuisi fantasian katakombeihin.
Onko toista laukkua?
Kaikki maahan.
Mennään!
Kun pääsimme kotiin, ajoimme studion taakse.
Kysyin, miten meni. Scott vastasi: "Huonosti meni.
Aivan päin honkia." Kysyin: "Oletko tosissasi?"
Menimme sisälle ja hän tyhjentää ison kassin.
Olin äimänä.
Se oli suurin saalis. Se muutti kaiken.
Ei vain meille, vaan myös FBI:lle.
Aloitin FBI:ssä vuonna 1987.
Hollywoodin tutkintaan mennessä olin Seattlen jaoston kokenein agentti -
pankkiryöstöjen tutkinnassa.
Yritän muistaa tapauksia, jotka olisivat samankaltaisia ryöstöjä,
joissa aloitettiin kassoista -
ja siirryttiin aseellisiin holvien ryöstöihin.
En keksi ketään samanlaista.
Hollywood-tutkinta oli kuin palapeliä.
Sieltä täältä löytyi pieniä vihjeitä, joista rakentui kokonaiskuva.
Uskon, että Hollywood nautti työstään.
Hän sai ensimmäisestä neljästä ryöstöstä enemmän kuin keskivertoryöstäjä.
Sitten hän meni holveihin.
Holviryöstöt ovat itsessään riskialttiita,
koska ei voi tietää, mitä muualla pankissa tapahtuu.
Ryöstäjä jää alttiimmaksi. Hälytykset voivat laueta.
Siinä vaiheessa hänen osaamisensa kehittyi nopeasti.
Uhka kasvoi.
Se oli haaste, ja hän halusi haastaa meidät.
Mikä kaiken tavoite oli? Se oli nostaa Hollywood esille.
Oletko valmiina? - Tervetuloa Puumajaan. Tulkaa sisään.
Vanhempani olivat haltioissaan Puumajasta,
koska isäni nautti rakentamisesta.
Tästä tulee ruokasali.
Se oli erittäin merkittävä rakennus.
He olivat ylpeitä Scottysta ja hänen luomuksestaan.
Kasvoimme rakastavassa kodissa.
Isäni oli rakastettu pappi.
Äitini opetti lapsia, joilla oli oppimisvaikeuksia.
Olimme saarnaajan lapsia,
joten päätimme jo nuorena todistaa, ettemme olleet mitään puhtoisia pulmusia.
Olimme molemmat seikkailunhaluisia. Se teki meistä ystäviä.
Hän oli aivan eri tavalla peloton.
Ympäri Restonia oli esittelytaloja.
Tiesimme, miten niihin pääsee sisälle.
Opettelimme tiirikoimaan lukkoja.
Emme siksi, että varastaisimme.
Opettelimme tiirikoimaan, jotta pääsisimme oven toiselle puolelle.
Kun hän varttui teini-ikään, hänestä tuli yhä salailevampi.
Kutsuimme häntä väärän tiedon mestariksi,
koska hän ei suoranaisesti valehdellut,
mutta hän kertoi asioita, joiden tiesi olevan väärin -
tai jätti jotain kertomatta.
Kun hän alkoi tehdä hulluja juttuja,
yksi hänen tempuistaan noin 16-vuotiaana oli,
että hän varasti ystävineen pakettiauton paikallisesta päiväkodista.
He veivät sen rannalle.
He jäivät kiinni.
Sen tapauksen myötä isäni ymmärsi,
että Scottyn kanssa oli mennyt jotain vikaan.
Hän ei kasvanut yli nuoruuden käytöksestämme.
Hän vain hienosääti sitä ja jatkoi.
Scott näki kaikessa mahdollisuuksia.
Hawthorne Hills Bank avasi meille uuden maailman.
Holviin murtautuminen on uusi tasonsa.
Tässä vaiheessa, kun jätimme poliiseille auton,
palkkasimme henkilön, joka näytti täysin erilaiselta kuin me.
Ehkä hän oli pidempi tai hiukset olivat erilaiset.
Annoimme hänet tuhat dollaria,
jotta hän ostaisi auton ja toisi sen minulle.
Puhdistimme auton lakkabensiinillä.
Istutimme takapenkille naisen hiuksia.
Jätimme mahdollisimman sekavia todisteita.
Joskus poliisit saapuivat pankille useita eri reittejä.
Palkkasimme ihmisen vartioon.
Minun työni oli olla vartiomies.
Sain radion ja käskyn pysäköidä tiettyyn paikkaan.
Kun poliisi oli tulossa, sanoin: "Äiti tulee."
Siinä kaikki.
En epäröinyt auttaa Scottia.
Se oli vain kaverusten välinen juttu.
Yksi Scottin menetelmistä oli ryöstää sama pankki uudestaan.
Ei uskottu, että sinne iskettäisiin heti uudestaan.
SAALIS YHTEENSÄ 551 224 DOLLARIA
Ensimmäisenä tarkistimme rahat UV-valolla.
Etsimme merkittyjä rahoja. Uudet rahat olivat vaarallisimpia,
koska niissä oli sarjanumerot.
Sekoitimme niitä muihin.
Lukitsimme varusteet armeijan kanistereihin,
jotka hautasimme maahan.
Sitten veimme vaatteet takaisin metsään. Meillä oli kuoppa, jossa poltimme kaiken.
Sen jälkeen minun piti pestä rahat.
MAAILMAN SUURIN PIKKUKAUPUNKI
Scott harrasti vedonlyöntiä.
Hän keksi pestä rahaa sillä.
Se oli hänen nerokas keksintönsä.
Laitoimme saman summan rahaa molemmille joukkueille eri kasinoilla.
Yksi joukkueista voittaa.
Saimme rahat takaisin,
lukuun ottamatta summaa, jonka talo ottaa häviöstä,
eli viisi prosenttia.
Emme hävinneet yhtään.
Scott teki paljon rahoillaan. Hän eli elämäänsä kuten halusi.
Hän matkusteli ja tapasi erilaisia ihmisiä.
Sitä hän rakasti.
Olen viime aikoina tajunnut yksin matkustamisen hyveet.
Villeimmät kokemukseni olen kokenut ollessani yksin.
Scott oli salaperäinen.
Hän katoili tuon tuosta.
Kerran ajattelin, että hän on CIA-agentti tai marihuanaviljelijä.
En kysynyt, mitä hän teki rahoilla.
Hänen on pakko olla urakoitsija. Siksi hän oli niin kätevä käsistään.
Sain selville, että hän halusi lopettaa avohakkuut.
Hän työskenteli Earth Firstin kanssa ja lahjoitti rahaa luonnonsuojelijoille.
Kysyin, miksi hän tuhlaa rahansa hippeihin.
Scott piti itseään Robin Hoodina.
Se kävi ilmi tavasta, jolla hän hankki rahat -
ja miten hän jakoi sitä.
Hän oli todella Robin Hood -hahmo.
Hän antoi rahaa minulle ja muille.
Näin hänen antavan rahaa pois.
Hän auttoi ihmisiä.
Jos joku tarvitsi jotain, hän antoi tälle pari tuhatta dollaria.
Hän kylvi rahaa ympäriinsä.
Suhde rahaan oli erikoinen.
Sitä ei ansaittu, vaan se varastettiin. Rahat tuhlattiin. Sitten hankittiin lisää.
Hän ei ollut Robin Hood.
Robin Hood oli idealisti.
Hän varasti rikkailta ja antoi köyhille. Scott ei ollut sellainen.
Hän auttoi tuttujaan siltä varalta, että tarvitsisi joskus palveluksen.
Menestyksestä huolimatta -
tulee aika, kun kohtalo tulee vastaan,
eivätkä asiat järjesty toivotulla tavalla.
Jouduimme keskeyttämään yhden ryöstön, koska asiakas tunnisti Scottin.
Kuulin hälytyksestä ja jouduin kutsumaan hänet ulos.
Häivytään täältä.
Seuraavalla kerralla, hänen noustua autoon -
väriainepakkaus räjähti ja Scott heitti sen ulos.
Löysimme auton vain korttelin päässä pankista.
Istuin autossa tapahtumapaikalla parin minuutin ajan.
Käsittelin tapahtumaa.
Sen lähemmäksi en ollut vielä päässyt häntä,
kun istuin autossa ja odotin seuraavaa ryöstöä.
Jäljitimme auton edelliset omistajat.
MAHDOLLINEN EPÄILTY
Sen avulla pystyimme tekemään luonnoksia henkilöistä, jotka olivat ostaneet autoja.
Poliisin profiloija tuli paikalle ja tiedotti tapauksen työntekijöitä.
Hän ehdotti, että kyseessä voi olla poliisi.
Luulimme niin hänen taitojensa perusteella.
Etsivä Maganilla oli epäilys, että Hollywood saattaa olla poliisi.
Shawn Johnson uskoi, että Hollywood voi olla poliisi.
Uskoinko häntä poliisiksi? En.
En uskonut sitä teoriaa.
Harkitsimme sitä. Mielestämme se teki hänestä vaarallisemman.
Halusimme levittää sanaa ratkaistaksemme tapauksen.
Käytimme mediaa.
Se oli osa huolella laadittua suunnitelmaa.
Kerroimme ryöstäjästä nimeltä Hollywood.
Hän on FBI:n etsityimpien listan kärjessä.
Häntä alettiin kutsua Hollywoodiksi valeasujen takia.
Hän on tehnyt yli tusinan onnistuneita ryöstöjä.
Kun FBI paljasti lempinimen, tarina muuttui dramaattisesti.
Meillä oli vaikeuksia löytää mies.
Vaikutti siltä, että pankkeihin iskettiin puolen vuoden välein.
Mietimme, oliko kyseessä taas Hollywood.
FBI-agentti Shawn Johnsonin tehtävä -
on löytää henkilö, joka tietää Hollywoodista.
Aloitamme kiertämällä ovelta ovelle. Kierrämme kahdessa ryhmässä.
FBI-agentti tiedustelemassa naapurustossa pankkiryöstäjästä oli harvinainen näky.
Oli erikoista nähdä agentti niin avoimena.
Ja että he olivat täysin hukassa.
Ehkä halusin hänen tietävän, että olin siellä.
Minäkin olin siellä. Tässä olen televisiossa.
Useimmat epäillyt seurasivat mediaa.
Itse asiassa he rakastivat sitä.
Kuulimme Hollywoodista ensi kerran Shawn Johnsonin haastattelusta.
Hän sanoi: "Joku tuntee tämän miehen. Tarvitsemme apuasi."
Lempinimi on Hollywood. - Häntä kutsutaan Hollywoodiksi.
Hän käyttää vahvaa meikkiä...
Nimi vaikutti häneen valtavasti. Se vain yllytti häntä.
Uskon, että se innosti häntä, vaikkei hän sitä sanonut.
Tiedän, että sisimmässään hän oli ylpeä.
Ajattelimme, että hän ryöstäisi uudestaan, jos saisi huomiota.
27. TAMMIKUUTA 1995
Jokainen ryöstö oli tilaisuus kokeilla jotain uutta.
Yritimme selvittää, mitä FBI odotti meidän tekevän.
Sitten toimimme päinvastoin.
Paetaksemme haluamastamme kohteesta -
täytyi mennä poliisia kohti tai kiertää järven ympäri.
Ehdotin, että hän jäisi pakuun siksi aikaa,
kun minä odotin ravintolassa, että tilanne on ohi.
"Kun poliisi on poissa, ilmoitan sinulle, että reitti on selvä."
Rakensimme pakettiautoon valelattian.
Jos auto tutkittiin, Scottia ei löydettäisi.
Sanoin Scottille: "Tästä tulee iso juttu. Näin viime yönä unta,
että saamme yli neljännesmiljoonan ja sinä pääset pakoon.
Kaikki menee hyvin."
Odotin ravintolassa 45 minuuttia.
Ulkopuolella oli viisi poliisiautoa.
Näin ikkunasta, milloin tilanne oli ohi.
Tullessani rikospaikalle mietin,
onko tämä mies aave. Miten hän onnistuu pakenemaan?
Pakettiautossa hän tajusi hengityksensä tiivistyvän ikkunaan.
Jos poliisi huomaisi sen, he tajuaisivat, että autossa on joku.
Menin viinikauppaan, ja tullessani ulos, poliisi oli poissa.
Menin autolle, otin radion ja ilmoitin Scottille.
Sanoin: "Mennään, pomo."
RYÖSTÖ NRO 14 SAALIS 252 466 DOLLARIA
YHTEENSÄ 938 077 dollaria
Se oli kissa ja hiiri -leikkiä. Oli selvää, että poliisi oli turhautunut.
He eivät keksineet, kuka hän oli.
Hänestä muistettiin se,
miten hän käskytti ihmisiä ja uhkasi ampuvansa.
FBI-agentit ovat turhautuneita, että Hollywood on paennut niin pitkään.
Hänen pelätään muuttuvan väkivaltaiseksi.
Uskon, että se muutti Hollywoodin tarinan.
Ennen kuin aloimme kuunnella kassoja,
jotka kertoivat kauhujuttuja, Hollywood ei ollut satuttanut ketään.
Joskus hän oli epätoivoisempi. Hän yritti päästä holviin.
Kun hän ei päässyt holviin, hän suuttui.
Hän sanoi: "En halua tappaa jouluna."
Hän tainnutti yhden työntekijän, joten hän ei pelännyt käyttää asetta.
Näin ihmisten itkevän.
Yritin rauhoittaa heitä, jotta he kertoisivat tapahtumista.
Ryöstö oli täysin erilainen kuin mitä he olivat kokeneet aiemmin.
Emme voineet tietää, mitä hän seuraavaksi tekisi.
Hän oli erittäin uhkaava.
Pankkiryöstö ei ole uhriton rikos.
Pankissa olleet ihmiset ja työntekijät traumatisoituivat.
Aseella uhkaileminen ja tappouhkaukset vaikuttavat ihmisiin raskaasti.
Minut on ryöstetty 14 kertaa.
Yksi niistä oli Hollywoodin pankkiryöstö.
Hänellä oli vahva auktoriteetti.
Kun hän käski ihmisten olla liikkumatta, he tottelivat.
On epätavallista, että ryöstäjällä on sellainen kontrolli.
Sitä ei unohda.
Elämä jatkuu, mutta sitä kokemusta ei unohda koskaan.
Täytyy olla jokin keino pysäyttää nämä ihmiset.
Joku vielä loukkaantuu.
Hän kuvitteli vain pitävänsä hauskaa.
Nauttivansa elämästä.
Kuvitelma, että hän pääsisi kuin koira veräjästä,
oli harhaluulo.
Kun astuu meidän maailmaamme,
ei voi tietää, kuinka raskasta se on.
Mahdotonta.
Vuosikausien ryöstöjen jälkeen et ole enää sama ihminen kuin alussa.
Scott alkoi stressaantua.
Hän ei ollut enää rento, iloinen ihminen. Se ihminen oli poissa.
Tunnelma Puumajassa muuttui.
Hänestä tuli sulkeutuneempi, eristyneempi ja vähemmän sosiaalinen.
Scott laittoi minut asumaan taloon pitääkseen ihmiset poissa.
Hänen elämänsä muuttui yhä salailevammaksi.
Hän ei halunnut, että ihmiset näkevät, mitä hän teki.
Kun Rubiconin ylittää ja elää sitä elämää,
täytyy valehdella kaikille kaikesta.
Kaikille läheisille ja uusille tutuille.
Menen jatkuvasti väärään suuntaan.
Aloitan asioita ja lopetan ennen kuin hyödyn niistä.
Monet naiset ovat kokeneet saamattomuuteni.
Haluanko vain haluta? Siksikö en ole tyytyväinen?
Kiusoittelin häntä kerran nähdessäni hänet naisseurassa.
"Mitä oikein teet? Kohtelet naisia kuin roskaa. Älä viitsi."
Onko hän sinkku? Onko sängyssäsi naisia?
Asiat eivät toimi kuten ennen.
Aiemmin olin varma suunnitelmistani, mutta nyt tunnen oloni kahlituksi.
Kippis!
Hän ilmestyi ovelle ja halusi puhua.
Hän istui minua vastapäätä.
Yhtäkkiä hän alkoi itkeä.
Hän sanoi: "En tiedä, mitä tapahtuu.
Kun katson peiliin, en tunnista omia kasvojani.
Mitä se on?"
Tiesin hänen olevan pulassa.
Hän oli häviämässä sisäisen kamppailunsa.
Hän alkoi juoda enemmän taltuttaakseen ahdistuksensa.
Mutta Scott halusi viimeisen näytöksen.
Kolme tai neljä pankkia.
Yksi toisensa jälkeen samana iltana.
Hankimme 15 miljoonaa dollaria ja lopetamme.
Minä jatkan elämääni ja sinä omaasi.
Olimme valinneet pankit.
Ensin pieni pankki, äkkiä sisään ja ulos.
Rahoilla ei ole väliä.
Tarkoitus on harhauttaa poliiseja.
Sitten isketään isompaan pankkiin.
Poliisien ehtiessä sinne ryöstetään kolmas. Mitä he voivat?
Halusimme tuhota Seattlen kaupungin.
Se ei ollut vain mahdollista, se oli tehtävissä.
Aloin turhautua tutkintaan.
Löysimme pari pakoautoa.
Se oli lähellä, muttei tarpeeksi lähellä.
Kyllästyin odottamaan ja reagoimaan hänen ryöstöihinsä.
Aloin kaivella tiedostoja.
Tutkin tekotavan, kellonajan, viikonpäivän,
pankkien sijainnit ja ryöstösaaliin.
Tiesin, että hänellä oli ego. Siksi tiesin, että hän palaisi.
Istuin alas laskemaan.
Päättelin, että hän kulutti noin 21 000 dollaria kuussa.
Näin ollen ennustin, että hän iskisi yhtenä kolmesta päivästä -
seuraavana tammikuuna.
Tiesin hänen palaavan tiettyihin paikkoihin.
Pidin niitä todennäköisinä kohteina.
Odotimme, että he palaisivat.
Varmistimme, että olimme oikeassa paikassa.
Viimeisen ryöstön jälkeen pidimme vuoden vapaata.
Suunnittelimme ryöstävämme kolme pankkia, mutta tarvitsimme apurin -
pankkiryöstöjen logistiikan takia.
Ensimmäisen ryöstön jälkeen lähdin Montanaan ja piileskelin siellä.
Scott ilmestyi ja suostutteli minut takaisin.
Scott oli ryöstänyt pankkeja yksin.
Hänellä oli vaikeuksia hallita ihmisiä.
Minun ei tarvinnut kuin seistä aulassa ja varmistaa, ettei kukaan lähde.
Oli kulunut vuosi siitä, kun ennustin kolme tammikuun päivää, joina hän iskisi.
Minä ja kollegani tarkkailimme pankkeja, joita pidin loogisina kohteina.
Ensimmäisenä päivänä ei tapahtunut mitään.
Toisenakaan päivänä ei tapahtunut mitään.
Kolmantena päivänä odotin häntä yksin.
25. TAMMIKUUTA 1996
Päätimme iskeä yhteen pankkiin saadaksemme harjoitusta.
Toinen ryöstö oli täysin erilainen kuin ensimmäinen.
Hallitumpi, sujui sulavammin.
Se oli enemmän työtä kuin seikkailua.
Tiesin kuvauksesta heti, että kyseessä on Hollywood.
Hän iski pankkiin parin kilometrin päässä.
Hän palasi, kuten sanoin. Hän palasi kolmantena päivänä.
Lähestyin häntä ajatellen, että olen vain hiukan jäljessä.
En kuukausia tai viikkoja jäljessä.
Menin pankkiin. Varmistimme paikan.
Olin ensimmäinen paikalla.
Menin pankkiin ja näin Shawn Johnsonin. Mietin, miten hän ehti sinne niin äkkiä.
Sain tietää, että hänellä ja FBI:llä -
oli oma tutkinta päällä.
Hän jätti kaikki muut ulkopuolelle.
Muut työryhmän jäsenet pitivät toimintaani hulluna.
He sanoivat, ettei hän palaa.
Muistan, miten kaikkia innosti työskennellä tapauksen parissa,
koska edellisestä ryöstöstä oli aikaa.
Kaikki ryhmässä ajattelivat, että jotain pahaa tapahtuisi.
Ellen huomasi, että tapaus oli riistäytymässä käsistä.
Sille piti laittaa piste.
Hollywood oli ennalta-arvattava vuorokaudenaikojen ja kohteiden suhteen.
Järjestimme valvontaa,
ja toivoimme, että joku miehistämme olisi kadulla, kun hän ryösti pankin.
Tarvitsimme Seattlen poliisia ja heidän erikoispartiotaan.
Tarvitsimme ilmatukea.
Lisäsimme FBI-resursseja.
Sen kaiken järjestäminen oli valtava rupeama.
Sitouduimme yhdistämään resurssit määräämättömäksi ajaksi.
Siihen aikaan Pro-Net oli yksi uusimpia tekniikoita.
Se käytti rahaan kiinnitettyjä elektronisia jäljittimiä.
Ne lähettivät signaalit mastoihin.
Tarvitsimme mekanismin, jolla seurata niitä.
Asensimme sen useisiin poliisiautoihin.
Tarkistin ryöstöt uudelleen löytääkseni loogisen kohteen,
jonne asentaa laitteet.
Laitoimme jäljittimiä niin moneen pankkiin kuin voimme.
Kaikessa oli kyse ajasta.
Mitä enemmän jäljittimiä oli,
sitä enemmän aikaa minulla oli.
Jos asia on sinun ja jonkin paskiaisen välillä,
jonka vaimosta teet lesken,
sinä olet mennyttä.
Katsoimme Ajojahdin, joka oli aika intensiivinen.
Älä helvetti liiku!
Pankkiryöstökohtaukset elokuvassa ovat osuvia.
Ammuskelu pelästytti meidät.
Katsoimme toisiamme ja mietimme:
"Entä jos niin kävisi?"
Sellainen oli pelin henki.
Se oli hyvin mahdollista. Se iskosti meihin jumalanpelon -
ja oman kuolevaisuutemme pelon.
Koko sen ajan, kun tutkin tapausta,
olin aina sitä mieltä, että henkilövahingon riski oli suuri.
Olen ollut osallisena pankkiryöstössä,
jossa kollegoitani kuoli ammuskelussa Miamissa vuonna 1986.
Yli neljä minuuttia kestäneessä tulitaistelussa -
kuoli kaksi FBI:n erikoisagenttia ja viisi muuta agenttia.
Emme ehkä tienneet, kuka Hollywood oli,
mutta tiesimme, että hän ei luovuttaisi ilman taistelua.
Jossain vaiheessa kaiken keskellä näin hyvin elävää unta.
Ryömin rannalla pois vedestä.
Hai oli purrut molemmat jalkani irti.
Pidin unta neuvona.
Neuvo oli hankkiutua eroon ryöstöistä.
Tunsin Scottin aavistavan, että jotain pahaa oli tapahtumassa.
Kävimme vuorilla vaelluksilla. Vuoret olivat Scottille tärkeitä.
Se oli rauhan aikaa.
Puhdistimme mielemme kaupungin kaaoksesta -
ja menimme luontoon haastamaan itsemme.
Mount Washingtonin huipulla Scott sanoi: "Kävi miten kävi. Päätä itse kohtalosi.
Älä anna vihollisen määrätä kohtaloasi.
Varmista, että sinä päätät, mitä teet elämälläsi."
Scottille ei riittänyt yksi pankki. Hän halusi ryöstää kolme pankkia.
Sanoin, että hän on hullu.
Puhuin Steven kanssa ja sanoin,
että homma on riistäytymässä hallinnasta.
Sanoin lähteväni Kaliforniaan ja pyysin häntä mukaani.
Hän harkitsi sitä. Hän ei vain halunnut pettää Scottia.
Tiesin, että minun oli osallistuttava viimeiseen ryöstöön.
Asioiden täytyi tulla päätökseen.
Viimeisellä kerralla, kun näin Scottin, näin todella pahaa unta.
Uneen liittyi aseita ja ammuskelu.
Se oli Seattlessa. Ihmiset pakenivat.
Kun kerroin hänelle unesta, hän kalpeni.
Hän veti syvään henkeä ja sanoi: "Et varmaan näe minua enää.
Taidan lähteä Seychelleille."
Kysyin, tuleeko hän takaisin.
Hän sanoi: "En usko, että näet minua enää."
Kävelen yöhön ja huudan Jumalalle, että kertoo viestinsä.
Jumala ei vastaa ja koen tulleeni hylätyksi.
Tämä on tuskan, vihan ja katkeruuden aikaa.
Mihin helvettiin minä täältä menen, voi mieleni siivekäs ratsumies?
Tästä tulee viimeinen kirjoitukseni aikoihin.
Valmistauduimme pankkiryöstöihin vuosia.
Kaksi viikkoa ennen kiitospäivää -
Scott sanoi, että on hyviä ja huonoja uutisia.
Huonot uutiset olivat, että rahoissa on jäljittimet.
Alkuperäisessä aikataulussa ei ole tilaa jäljittimien tuhoamiseen.
Usean pankin ryöstöstä piti luopua.
Hyvä uutinen oli se, että ryöstämme pankin 125. kadulla.
Mustangin mukaan siellä pitäisi olla viidestä seitsemään miljoonaa dollaria.
Koko pelisuunnitelmamme muuttui.
Meidän piti keksiä äkkiä, miten hoidamme jäljittimet.
Ryöstimme pankin kokeeksi.
Laitoimme Scottille hiihtonaamion.
Emme halunneet heidän tietävän, että Hollywood vie jäljittimet.
Käskin hänen mennä suoraan holviin ja ottaa rahat.
Ulkona saisimme jäljittimet -
ja selvittäisimme, miten ne on asennettu rahoihin.
Jäljittimet oli laitettu 20 dollarin seteleiden väliin.
Kun nippua heiluttaa, sen tuntee.
Lyhyessä ajassa löysimme kaksi. Heitimme ne ikkunasta.
Sen jälkeen olimme tarpeeksi varmoja keikan onnistumisesta.
27. MARRASKUUTA 1996 KIITOSPÄIVÄN AATTO
Heräsin kiitospäivän aattona.
Vaimoni sanoi minulle ennen lähtöäni: "Tämä on se päivä,
kun nappaat Hollywoodin."
En ollut kovin varma siitä.
Kiitospäivän viikko on aina lyhyt.
Useimmat ihmiset eivät ole toimistolla.
Heräsimme kiitospäivän aattona.
Katsoimme ikkunasta. Satoi kaatamalla.
Oli harmaata ja pimeää. Se oli kaunista.
Täydellinen päivä meille.
Siivoilin ja laitoin asioita kuntoon.
Menimme meikkihuoneeseen. Laitoimme proteesit ja peruukit.
Emme puhuneet paljon.
Menin studioon. Scottilla oli kitarakotelo esillä.
Hänellä on rynnäkkökivääri. Hänellä on haulikko.
Poliisiauton lähestyessä tarkoitus oli,
että ampuisimme haulikolla moottorin.
Kaikki oli viimeistelty. Olimme valmiita lähtemään Seattleen.
Mustang oli tähystäjänä.
On aika toimia.
SEAFIRST BANK LAKE CITYN HAARA
Meidät oli koulutettu Hollywoodin varalta.
Kun hän käveli Lake Cityn haaraan ryöstämään meidät,
hän käveli oman etsintäkuulutuksensa ohi.
Ei paniikkia. Tämä on ryöstö.
Scott astui sisään ensin. Hän käski kaikki paikoilleen.
Sitten Mark tuli sisään ja alkoi ohjailla asiakkaita.
Silloin ei edes pelännyt.
Sitä oli harjoiteltu mielessä ja tehty aiemmin. Sen vain tekee.
Pahin painajaiseni.
Ovesta kävelee kaksi Hollywoodia.
Sitten alkoi tapahtua.
Käynnistin hiljaisen hälytyksen.
Kuka on rahanlaskija?
Sanoin, että se olen minä.
Menimme holviin.
Holvin saa auki erityisellä koodilla,
joka laukaisee toisen hälytyksen.
Halusin jokaisen Seattlen poliisin paikalle -
mahdollisimman pian.
Toimisto oli täysin tyhjä. Valot oli sammutettu.
Olin työpisteelläni tutkimassa johtolankoja.
Kuuntelimme Seattlen poliisiradiota,
kun hälytys kuului.
Kuulimme piippauksen.
He olivat paikalla muutamassa minuutissa.
En kuullut Mustangista, joten kaikki oli hyvin.
Sitten avasin radion.
Pankissa on kaksi epäiltyä hatut päässä.
Pitkät vihreät takit, raskasta valkoista meikkiä kasvoilla.
Kuulin jonkun sanovan radiossa: "Teidät on nähty."
Hän ei ollut rauhallinen. Hän oli vihainen. Hän halusi äkkiä ulos.
Hän oli tosissaan.
Mennään.
Heitin jäljittimet pussiin.
Hän osoitti minua aseella.
Mietin, aikooko hän palata ampumaan minut.
Mike juoksi ohi ja sanoi:
"Pankkiin on isketty. Se taitaa olla Hollywood."
Juoksimme autolle, laitoimme sireenit päälle ja lähdimme.
Lähdin toimistoltani noin viiden aikaan.
Kävelin keittiöön.
Hakulaitteeni hälyttää. Kyse oli Hollywoodista.
Scott oli holvissa mielestäni liian kauan.
Sitten hän tuli ulos kantaen kassia, jonka otin häneltä välittömästi.
Otin kassin, jossa oli 1 080 000 dollaria.
Silloin kuulimme sireenit.
Huomasin, että poliiseja oli kaikkialla.
Joka paikassa.
Scott huusi, että ehkä ryöstö pitäisi keskeyttää.
Sanoin: "Mitä ihmettä sinä puhut? Mennään hävittämään jäljittimet."
Ajoin autoa kuin se olisi varastettu.
Saimme poliisiradiosta jatkuvia päivityksiä.
Kaksi epäiltyä, joilla oli käsiaseet.
Yritin keskittyä jäljityslaitteisiin.
Onko meillä merkkejä tiedossa ollenkaan?
Wedgwood ja Lake City ovat kuumia.
Seurasin jäljityslaitetta.
Se osuu kaupungin eri mastoihin.
Yritin seurata signaalia.
Viimeinkin Scott huusi: "Löysin yhden!"
Hän ojensi kaksi 20 dollarin seteliä, jotka oli liimattu yhteen.
Heitin jäljittimen ulos.
Konstaapeli poliisiradiossa sanoo:
"Täällä näkyy vahva signaali."
Saavuin paikalle ja löysin kadulta poisheitetyn jäljittimen.
Ajattelin heti, että voi pahus.
Tiesin, että jäljittimiä oli vielä yksi.
He työskentelivät perällä.
Mietin: "Biggins, selvitä pääsi. Älä pelkää vaan hoida homma."
Paniikki oli melkoinen, kun ympärillä pörräsi poliiseja.
Tiesimme, että he jahtaavat meitä. Olimme vieneet 1 080 000 dollaria.
Jäljittimien löytäminen oli liian vaikeaa.
Yhtäkkiä näytölle syttyy valoa. H-hetki oli koittanut.
Scott sanoi haluavansa ajaa,
mutta käskin häntä jatkamaan, koska tiesin, mitä teen.
Hän oli itsepäinen.
Lopulta suostuin. Katsoin penkkini taakse.
Siellä oli kasa rahaa.
Heillä ei ollut selvää järjestystä.
Aloin hätääntyä.
Aja! Mitä sinä teet! Mennään!
Olin vielä kaukana.
Se oli minun juttuni. Halusin olla paikalla.
Kuuntelin radiota ja seurasin näyttöä. Se osoitti kohti valkoista pakettiautoa.
Sammutin kaikki valot ja seurasin näyttöä -
suoraan Chevy-pakettiauton perään.
Takaikkunoissa oli tiivistynyttä kosteutta.
Näimme valot takaikkunassa.
Se näytti oudolta.
Tiesimme, että he tarkistivat rahoja.
Sanoin, että aiomme pysäyttää auton.
Meidän on pysäytettävä auto. Haluan tänne lisää yksiköitä.
Olimme pienellä kukkulalla, kun Scott oli kääntymässä vasemmalle.
Kun hän kääntyi vasemmalle, näin takanamme kolme poliisiautoa.
Auto pysähtyi tienreunalle.
Kun olin poistumassa autosta ja vetämässä aseeni esiin,
tajusin, että epäilty oli poistunut pakettiautosta.
Poliisi väittää, että me ammuimme ensin.
He väijyivät meitä ja ampuivat ensin.
Kun Meyersin suu liikkuu, hän valehtelee.
Minäpä kerron.
Näin kuljettajan oven vieressä hahmon,
jonka erotin pimeässä pitelevän kivääriä.
Näin kiväärin tähtäävän minua kohti.
En nähnyt sitä.
Näin vain tuulilasin läpi.
En nähnyt kenenkään nousevan autosta.
Aseiden tarkoitus ei ollut poliisin ammuskelu.
Tarkoitus oli hajottaa ajoneuvo.
Ei. Kivääri osoitti minua kohti.
Kaikki oppimani palautui mieleen.
Hän tähtäsi minua.
Ajattelin: "Voi hitto."
Jostain syystä kivääri ei lauennut.
Sitten kuului kolme napsahdusta.
Se oli menoa.
Yhtäkkiä poliisi alkoi ampua pakettiauton perää.
Laukaukseni menivät takaovesta läpi.
Muistan, että minuun osui ja kaaduin.
Yhtäkkiä vasen käteni lensi kasvojeni ohi.
He ampuivat käteni irti!
Huusin.
Vähän matkan päässä Scott pysähtyy ja ottaa haulikon.
Päästessämme sinne tulitaistelu alkoi toden teolla.
Noustessani autosta kuulin kolme kovaa pamausta.
Pääni vieressä viuhuu luoteja.
Näin vain lasin särkyvän.
Olin keskellä luotisadetta ilman luotiliivejä.
Yritin viestiä FBI:n kanssa. Sanoin, että laukauksia on ammuttu.
Auto lähtee taas etenemään.
Vasen käteni roikkuu ilmassa.
Bigginsiä ammuttiin vatsaan.
Verta oli kaikkialla.
Yhtäkkiä auto pysähtyy.
Scott pakeni, kun makasin auton perällä.
Ajattelin, että tästä me aina puhuimme. Olimme tässä yksin.
Juoksin kohti autoa -
ja näin hahmon juoksevan kujaa pitkin etelään päin.
Pyyhkimet olivat yhä käynnissä.
Biggins ei sanonut sanaakaan,
joten en tiennyt, onko hän elossa.
Scott oli poissa.
Kuulin vain, mitä poliisit huusivat.
"Hän pakenee tuohon suuntaan. Ampukaa se paskiainen!"
Menin kujalle ja pysähdyin.
Ajattelin, etten voi mennä kujalle. Se on kuoleman tunneli.
Tajusin, että minun pitäisi palata auton luo,
jossa kaksi muuta epäiltyä oli otettu kiinni.
Näin maassa valkoisen miehen käsiraudoissa.
Kysyin, onko hän Hollywood.
Mies vastasi, että Hollywood pakeni.
Käskin häntä ampumaan minut.
"Hoida minut pois päiviltä."
Hän vastasi: "Älä sinä siitä huoli. Oikeus hoitaa sen."
Vastasin hänelle: "Et selviä tästä. Voitimme sinut omassa pelissäsi."
En halunnut vankilaan.
Siinä vaiheessa millään ei ollut väliä. Elämä oli ohi.
Yhtäkkiä kaikki pelko ja kipu katosivat.
Katsoin pakettiautoa, rahakasaa -
ja poliisin ampumia luodinreikiä.
Ne olivat kuin lasersäteitä.
Yhtäkkiä kuulen mielessäni kaunista jumalaista musiikkia.
En ollut kuullut vastaavaa.
Raha muuttui kuin talismaaniksi.
"Mitä tämä on? Paperia? Ketä kiinnostaa?
Se, mitä tämän roskan eteen tehdään on oikeastaan täysin merkityksetöntä."
Palokunta hoiti Bigginsiä tapahtumapaikalla.
Hän näytti kuolleelta.
Kun katsoin häntä, palomies katsoi minua.
Hän käänsi peukalon alaspäin. Tajusin tappaneeni ihmisen.
Vedin syvään henkeä ja sanoin itselleni: "Tätä en koskaan ajatellut."
Olen ollut ampumavälikohtauksessa, mutta en tällä tavalla.
Tämä oli ammuskelu.
Häilyin tajunnan rajamailla.
Mike Magan avasi silmäluomeni,
ja katsoi, olenko elossa.
Muistan tunteeni helpotusta, että se on viimein ohi.
Voin päästää irti. Enää ei tarvitse elää näin.
Kaksi ammuttua miestä vangittiin ja vietiin sairaalaan.
Yksi mies on yhä vapaana.
Kymmenittäin poliiseja, FBI-agentteja, koirayksiköitä.
Jopa iskuryhmä kutsuttiin etsimään karkuria.
On pelottavaa, jos rikollinen on yhä vapaana.
Hän voi olla missä vain.
Seurasin ambulanssia Harborview'n sairaalaan.
Päätin hoitaa rikospaikan myöhemmin. Halusin puhua Stevelle -
ja selvittää, ketä muuta etsimme.
Nyt riitti. En siedä tätä enää. Tälle on pakko tulla loppu.
Shawn Johnson kysyi minulta kysymyksiä sairaalan odotushuoneessa.
Makasin siinä ammuttuna tiukassa paikassa,
Scott oli pakosalla. En tiennyt, onko hän elossa.
Biggins voi kuolla.
Pää ei toimi.
Yritin suojella itseäni.
Kahden tunnin kuluttua Meyers kertoi, että etsimäni henkilö Scott Scurlock.
Scott Scurlock on Hollywood.
Seattlen poliisi ja palokunta. - Tiedän heidän tutkivan aluettamme.
Joku hakkasi äsken oveamme.
Pihalla on pressulla peitetty kanootti.
Ehkä jonkun kannattaisi tarkistaa se.
En nähnyt ketään,
mutta luulen, että terassini alla on hyvä piilopaikka.
Kuulin, että poliisit kulkivat ovelta ovelle -
koko yön ja seuraavan päivän yrittäen löytää johtolankoja.
Mitään ei löydy.
Mietin, miksi alueellani on poliiseja ja helikoptereita.
Teidän täytyy pysyä sisällä, rouva.
Älkää ruuhkauttako hätänumeroa soitoilla.
Kun kuulin Hollywoodin paosta,
olin vihainen, koska häneen oli käytetty paljon resursseja.
Mietin ainoastaan, voiko tämä olla todellista.
Hollywood oli siellä. Miten hän pääsi karkuun?
Seuraavien tuntien ajan -
ravasin ympäriinsä hermostuneena, kun hakulaite piippasi.
Pankkiryöstäjä taitaa piilotella asuntoautossani takapihalla.
Miksi luulet niin?
Näin siellä jonkun ja se on lukossa. Siellä ei pitäisi olla ketään.
Vanha työparini sanoi minulle:
"Epäilty on saarrettu tapahtumapaikan lähelle."
Oliko kyseessä nainen vai mies? - Näin vain tummia hiuksia.
Kuinka kauan siitä on? - Tulin juuri kotiin.
Poliisit lähettiin asuntoautolle.
He hakkasivat ovea nähdäkseen, kuka siellä on.
He suihkuttivat sisään pippurisumutetta.
Hetkeä myöhemmin kuului laukaus.
Poliisit ampuivat asuntoautoon.
Kuulin, että asuntoautoon ammuttiin 76 laukausta.
Kymmenien perheiden kiitospäivän vietto on keskeytynyt.
Kyse on piirityksestä. Epäilty on ehkä Hollywoodina tunnettu ryöstäjä.
Näyttää siltä, että maan onnekkaimman pankkirosvon, Hollywoodin,
onni on viimein ehtynyt.
Saapuessani -
Seattlen poliisi oli perustamassa johtopaikkaa.
Meillä oli helikoptereita ja panssariajoneuvoja.
Sinä päivänä paikalla oli kaiketi parisataa poliisia.
Se oli suurin näkemäni operaatio.
Oli kiitospäivä.
Koko kaupunki oli kotona perheidensä kanssa.
He näkivät kaiken televisiosta.
Koko naapurusto ja sen lähellä asuvat tulivat paikanpäälle katsomaan.
Ihmiset tulivat katsomaan, mitä tapahtuu, etenkin, kun jotain lähes elokuvamaista -
tapahtui omilla kulmilla.
Hiljaisessa pohjois-Seattlen lähiössä -
on sadoittain poliiseja ja iskuryhmä.
Kaikki tapahtui kiitospäivänä. Sitä kiitospäivää ei kukaan unohda.
Viimeiset vieraamme olivat lähdössä,
kun sain puhelun Helen-tädiltäni, joka asuu Seattlessa.
Hän oli poissa tolaltaan.
Pääuutisemme nyt...
Jokainen Seattlen uutiskanava kertoi poliisin ammuskelusta -
Scott Scurlockin kanssa.
Erään rouvan takapihalla oli iskuryhmän piirittämä asuntoauto.
Silloin istuin alas -
ja taivastelin tilannetta.
Oli uskomatonta,
että hän oli ryöstänyt pankkeja viiden vuoden ajan.
Ihmiset ovat yhä ulkona.
Heidän kiitospäivänsä keskeytyi poliisin ihmisjahtiin,
joka on jatkunut naapurustossa yli 24 tuntia.
Poliisi ja FBI ovat olleet pattitilanteessa,
aseet vedettyinä, neuvottelut kesken.
Tilanne oli yhä kesken. Tiesimme, että laukauksia oli ammuttu.
Poliisi oli yrittänyt ottaa kontaktia onnistumatta siinä.
He halusivat päättää tilanteen haluamallaan tavalla,
eivätkä he aikoneet ottaa riskejä.
Kahden tunnin hiljaisuuden jälkeen päätimme mennä asuntoautoon.
Menin sisään taktisen ryhmän kanssa. Löysimme ruumiin pöydän alta.
Minulla oli kuva mukanani. Katsoin alas.
Se oli Scott.
Silloin tiesin, että saimme hänet.
Kävi ilmi, että hän oli tappanut itsensä.
Ensimmäinen laukaus tuli siitä, kun hän tappoi itsensä.
Hyvää iltaa.
Ammuskelussa eilen menehtynyt epäilty pankkiryöstäjä -
ilmeisesti tappoi itsensä.
Hollywoodiksi nimetty Scott Scurlock löydettiin eilen kuolleena asuntoautosta.
Heräsin seuraavana aamuna sairaalasta. Televisio oli päällä.
Uutisissa kerrottiin,
että Scott Scurlock Olympiasta oli kuollut.
Itseaiheutettu vamma.
Sillä hetkellä kiitin vain luojaa.
Ammuskelu oli kaiken loppu.
Ei vain tekojemme loppu, vaan myös tietynlaisen elämäntyylini.
Olimme kuin kaksi komeettaa.
Lensimme yhdessä ympäri maailmankaikkeutta.
Ja yhtäkkiä kaikki räjähti taivaan tuuliin hetkessä.
Se oli poissa.
Se ajanjakso koetteli minua kaikin mahdollisin tavoin.
Ajattelin lapsiani, kun ammuskelu alkoi.
Mietin, toiminko oikein,
kun tein tätä työtä, vaikka FBI:ssä oli muitakin töitä.
Päivääkään ei kulu, etteikö sitä ajattelisi.
Ainoa kysymykseni hänelle olisi: "Miksi riistit itseltäsi hengen?"
Lainaan Mark Twainia.
Mark Twain sanoi, ettei koskaan toivoisi ihmisen kuolevan,
mutta hän on lukenut muistokirjoituksia tyytyväisenä.
Eniten tutkinnassa harmittaa,
että en koskaan päässyt juttelemaan Scottin kanssa kasvokkain.
Jos olisin ollut autossa sinä iltana,
olisinko ampunut, kuten Mike? En.
Aina tulee uusi mahdollisuus napata epäilty. Olen tosissani.
Se oli musertavaa koko perheelle.
Tilanne oli kaksin kerroin huono.
Mitä Scott oli tehnyt? Mihin hän oli päätynyt?
Isäni jumaloi Scottia. Hän oli murtunut.
Emme menettäneet vain Scottia, vaan myös ihmisen, joksi häntä luulimme.
Kaipaan sitä, että voin rakastaa häntä. Kaipaan hänen rakkauttaan.
Ja hän rakasti minua aidosti.
Siitä ei ole epäilystäkään.
Rakastin häntä kovasti. Olipa hän millainen tahansa.
Salaisuudet elämästä, jota hän eli, olivat niin valtavia,
että jos hän olisi antautunut,
hän olisi joutunut kohtaamaan todellisuutensa.
Uskon, että viimeisen vuosikymmenensä aikana -
hän teki valintoja, joiden tiesi johtavan umpikujaan.
Sain puhelun.
"Scotty on kuollut. Hän kuoli pankkiryöstössä."
Ajattelin välittömästi,
että Scott yritti estää ryöstön. Hän oli sankari.
Niinpä esitin kysymyksen: "Miten hän kuoli?"
Vastaus oli, että hän oli pankkiryöstäjä.
Tuntui kuin sydämeni olisi räjähtänyt.
Mustang kävi luonani vankilassa viitisen kertaa.
Hän tuli aina vuosipäivänä, päivää ennen kiitospäivää.
Hän ajatteli aina Scottia.
Sain kirjeen hänen siskoltaan, että hän teki itsemurhan.
Hän ei kestänyt ajatusta, että kaikki, mitä hän teki minun ja Scottin kanssa -
päättyi siihen, että Scott kuoli ja minä istun vankilassa,
mutta hän on vapaana.
Syvällä sisimmässään hän ei ollut vapaa.
En usko, että hän koki olevansa vapaa.
Steve Meyers, joka katsoi kanssamme Shakespearea.
Hän joutui vankilaan.
Sitten on Mark Biggins.
Herkkä tyyppi. Runoilija, kitaristi.
Hän joutui vankilaan. Käsittämätöntä.
Ihmiset kysyvät, tunsinko sen Puumajan miehen.
Vastasin heille, etten tuntenut Hollywoodia.
Tunsin Scott Scurlockin.
Keskustelimme Scottin kanssa siitä,
mitä teemme, jos jäämme kiinni.
Hän sanoi aina:
"En mene vankilaan. Suuntaan kohti valkeaa valoa."
Olen lukenut uhrien lausuntoja.
Osa pankin kassoista ja asiakkaista traumatisoitui pahasti -
kokemuksen takia, ja sitä kadun vilpittömästi.
Scottilla oli T-paita tekstillä "Elä vapaana tai kuole".
Hän mietti monta vuotta, miten hän voisi elää vapaana.
Lopulta hän kuoli, eikä hän ollut vapaa.
Hänen kuolemansa jälkeen -
Puumaja kuoli noin vuoden päästä.
Se rapistui ja putosi.
Puumaja ja Scott olivat yksi jakamaton sielu.
Scottin kuolema oli sen kuolema.
Ja niin sen piti ollakin.
Palasin Puumajalle vapauduttuani vankilasta.
Se näytti kamalalta.
Jäljellä oli vain kasa lankkuja.
Sirottelin osan Scottin tuhkasta sinne. Sanoin viimein hyvästi.
Olen lukenut koko päiväkirjani, ja se tuntuu kuuluvan menneisyyteen.
Tunnen olevani täysin eri ihminen.
Minulle on niin tapahtunut paljon, etten voi kirjoittaa kaikkea ylös.
Mieleni tuntuu olevan kaukana ruumiistani.
Olen innoissani, mutta peloissani.
On uusien alkujen aika.
VUOSIEN 1992 JA 1996 VÄLILLÄ HOLLYWOODIN JENGI RYÖSTI 19 PANKKIA
HE VARASTIVAT YLI 2,3 MILJOONAA DOLLARIA
VUONNA 1997 STEVE MEYER JA MARK BIGGINS -
SAIVAT 21 VUODEN JA KOLMEN KUUKAUDEN VANKEUSTUOMION.
MUITA RIKOSKUMPPANEITA EI SYYTETTY.
Tekstitys: Eveliina Niemi