Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
SINAJSKÝ POLOOSTROV – 1. ROK N. L. (ANNO DOMINI, „LÉTA PÁNĚ“)
Byla jsem vybrána, abych doručila světu dar.
Největší dar, jaký kdy poznal.
Říkáte si, že můj příběh znáte.
Ale věřte mi,
že neznáte.
MARIE
JUDSKÁ POUŠŤ – 18 PŘ. N. L.
Můj otec Jáchym se odešel na 40 dní kát a postit do pouště v přesvědčení,
že mu Bůh odepírá dítě za trest.
Má matka Anna se za dítě vroucně modlila.
Čím jsem se provinil, můj Pane?
Mým jediným přání je dítě.
On tě slyší.
Kdo jsi? Kde ses tady vzal?
Jsem Gabriel.
Bůh tě obdaruje dcerou.
Dcerou?
Počkej...
Dcerou?
Ano.
Daruje ti dceru.
Jinou než ostatní.
Naplní Izajášovo proroctví.
A výměnou za to...
Ano. Co za to?
Slib.
Až se vrátím, musíš ji zasvětit službě Bohu.
Aby přebývala v Jeho chrámu.
Jáchyme.
Naše modlitby byly vyslyšeny.
MARIIN RODNÝ DŮM – NAZARET O 9 MĚSÍCŮ POZDĚJI
JERUZALÉM – HERODOVO JUDSKO 17 PŘ. N. L.
Římané jmenovali krále Heroda, aby vládl nad Judskem.
Jeho tyranská vláda podnítila mezi Judejci povstání.
Střet našich světů byl pro mě nepředstavitelný.
Můj lide...
občané Jeruzaléma,
mám v úmyslu přestavět a rozšířit Druhý chrám
do krásy a velkoleposti, o které se nikomu ani nesnilo.
A veškeré překážky a bolest, jimž budu muset čelit,
přijmu jako daň za svou moc a slávu.
Jako bolest, jež na mě byla uvalena rukou věčnosti.
A tímto chrámem
vše Bohu plně splatím.
Za jeho velkorysý dar, kterým mě poctil,
za svaté království Judské.
Váš král,
já Herodes, král všech Židů.
Toto bezpráví již nelze dál trpět.
Vyslechněte mě! Je načase jednat!
Tento chrám
je pomníkem Herodovy marnivosti a touhy po římském uznání.
Jakkoli tvrdí, že ctí Boha, je jen římskou loutkou,
jež kvůli trůnu prolila židovskou krev.
Vždyť ani není Žid!
Jak má pak pod Herodovou nelegitimní vládou být obnoven judaismus?
Musíme následovat velekněze Aristobula.
Jedině on nás přivede zpět k Bohu.
ARISTOBULOVA SYNAGOGA – ZA JERUZALÉMEM
Každý z nás zakouší protivenství.
Tváří v tvář nepřízni osudu poslouží Boží prozřetelnost vyššímu cíli.
Aristobule, musíte se ukrýt.
Mám podporu našeho lidu, sestro.
Ujišťuji vás, že jsme silní.
Ne.
Nastala změna.
Prosím!
Můj vrabečku.
Má lásko.
Děkuji.
Tváříš se ztrápeně.
Co tě tíží, má královno?
Nepamatuješ si, kdo jsem.
Ale pamatuji.
Vybudovali jsme spolu nezměrnou slávu tohoto království.
Dala jsi mi mnoho krásných hasmonejských dětí.
Navždy budeš v mém srdci, Mariamné.
Připijme si
na naše dlouhé,
nesnesitelné manželství.
Modlete se,
šiřte zprávy.
Ano.
S tvým bratrem jsem se vypořádal.
Jsi...
zrůda.
Ano.
Tohle šílenství jednou skončí...
- Ano. - ...a Davidův trůn bude obnoven.
Už dost, má lásko.
Mariamné.
Vrabečku můj.
Buď silná...
Marie.
- Pozor, ať je nepotlučeš, Malachiáši. - Nebojte.
- Každá oliva je polibkem od Boha. - Tak to měj na paměti, příteli.
- Marie! - Marie!
Kampak nám zase utekla?
Marie!
Pojď ke mně!
Kam to letíš?
- Marie! - Marie!
- Kdepak jsi?
- Vedu ti kamaráda. - Marie!
Noame!
Tatínci si povídají a rád by si s tebou pohrál.
Tak pojď, něco ti ukážu.
Zavolám vás na oběd!
Poběž, Noame!
Slyšela jsi, Marie?
No tak, Noame! Jsi pomalý!
To ty jsi rychlá. Počkej!
Pojď, natrháme pár fíků.
To bude maminka koukat.
Marie?
Poběž! Fíky se samy nenatrhají.
To tam nemůžeme dojít?
- Můj pane. - Ano?
Množí se zprávy o nespokojenosti.
- Z řad farizejů. - Ano?
Z oblasti úrodných svahů.
O nespokojenosti?
Ano, pane.
A s čím nejsou spokojeni, Marcelle?
Chtějí, abyste udeřil proti nabatejským nájezdníkům.
Aha.
A také tu kolují zvěsti.
- O jistém spasiteli. - Spasiteli?
Kdo tu mluví o spasiteli?
Salome?
Králem Židů jsi ty, můj bratře.
Pravým spasitelem.
Nikdo jiný.
Ptám se, kdo mluví o spasiteli.
Mluvil o něm manžel, ale i jiní.
Tvůj manžel Kostobaros?
- Ano. - Aha.
Mám ho ušetřit? Osvobodit? Anebo...
Pověz, Salome.
Mám ho nechat ukamenovat na tržišti?
Co myslíš?
Jeho hlava na kůlu lid jistě uklidní.
Pověz, nesla bys těžce ztrátu manžela či někoho milovaného?
Tvá vláda je důležitější než láska.
Dobrá.
Čeká na nás matka, tak...
- Budu tam první! - Co? Počkej!
- Já tě chytím! - Ne!
Marie, pojď se před večeří umýt!
Kde ses takhle ušpinila?
Teda...
Ta je ale rychlá.
Co se děje?
Viděla jsem toho muže v modrém rouchu.
Tatínku?
Tvé narození byl zázrak.
Byl to dar.
Pro tvou matku a pro mě.
Ale výměnou za to jsem učinil slib.
Slib, který musím dodržet.
JERUZALÉM – DRUHÝ CHRÁM – 6 PŘ. N. L.
Co tu dělá ona?
- Vraťme se domů. - Ne.
Nechte tu dívku projít.
Jsi to ty.
Jsem na tebe moc pyšný.
Tak běž.
Já jsem Anna.
Dítě.
Přistup blíže, prosím.
Co tě přivádí?
Přišla jsem splnit slib.
Anno,
je to pravda?
Opravdu se konečně zjevila kolébka příslibu?
El Šadaj tě s otevřenou náručí vítá v novém domově, dítě mé.
Důvěřuj mu.
Vše ti v pravý čas vyjeví.
Marie, kam ses zase vytratila?
Už běžím.
Jdeš pozdě na modlitbu, dítě. Honem.
Promiňte.
A dají mu jméno...
Kde jsi byla, Marie?
Jenom jsem... drhla podlahu a leštila nádobí.
Opět jsi bloumala zahradami.
Je to tak?
Nikde jsem nebloumala.
Před odpolední modlitbou.
Květiny se samy nezasadí.
Písmo káže, že máme Pánovi sloužit prací.
Mějte pokoru, děvčata.
Příště Mu služ rychleji.
Prosím. Smilujte se.
Budeš to dojídat?
- Cože? Ne, jsem plná. Proč? - Můžu si to vzít?
Co to děláš?
Marie!
- Marie! - Pojďte mi pomoct!
Dobrý večer, panno.
Nevšimla jsem si tě.
Vidím, že usilovně pracuješ.
Snažím se.
A na povídání čas nezbývá, tak...
A zbude ti občas vůbec nějaký čas na potěšení?
Potěšení nacházím den co den v tajemstvích Páně.
Ty snad ne?
Ano.
V našem chrámu nastaly znepokojivé časy.
Nemyslíš?
Marie?
Mé jméno zjevně znáš.
A rád bych znal i víc.
- Nezlob se. Čeká mě učení... - Neutíkej.
Zůstaň.
Tolik jsem o tobě slyšel.
Kněží se občas
prořeknou.
Nech toho, prosím.
Pověz mi o své oddanosti králi Židů.
Našemu svrchovanému panovníkovi, králi Herodovi.
Opravdový vládce je jen jeden.
Má oddanost patří Bohu.
Pak jsi zélót.
Zrádkyně v králově chrámu.
Jsem služebnice.
Toto je chrám Boží.
Služba králi s sebou nese velkorysé odměny, Marie.
Hmatatelné odměny.
Já svou odměnu znám.
- Musím jít. - Nikam nepůjdeš!
Lucifere!
Nech ji jít, bratře.
Gabrieli, vytrať se.
Hned!
Uvolněte cestu králi Herodovi Velikému!
Z cesty!
Pohyb!
Rychle!
Mí Judejci,
občané Jeruzaléma.
Dnes chci vzdát hold našemu vznešenému císaři,
Caesaru Augustovi.
Sláva tobě, císaři všemohoucí.
- Sláva! - Sláva císaři!
- Sláva! - Sláva!
No dobře.
Marcelle.
Pane.
Veleknězi Babo ben Buto. Každý musíme znát své místo.
Toho orla bychom snad mohli vyvěsit jinam.
Jinam?
Pane, tohle je dům našeho Pána.
Dům vašeho Pána?
Chcete říct, že tohle všechno i tu mitru vám dal váš Pán?
Dal vám můj chrám, který jsem nechal přestavět a rozšířit?
To mi chcete říct, Babo ben Buto?
Pane.
Ale ne, žádné pane.
Nejsem nic jiného než nedůtklivý dikobraz,
který si střeží, co mu náleží, cítí-li se v ohrožení.
Dikobraz, pane?
Tomu nerozumím.
Povězte,
prahnete po své vlastní koruně?
Ani přinejmenším, pane.
Poklekněte.
Promiňte, pane, ale...
Poklekněte před králem.
Tak.
Teď pocítíte bodavou bolest moci a svrchovanosti, jíž tak opovrhujete,
neboť jste to byl právě vy, kdo požehnal šepotu intrik, že?
Kdo posvětil zvěsti o zradě a neposlušnosti v mém chrámu, je to tak?
Takovým zvěstem v mém chrámu pšenka nepokvete, Babo ben Buto!
Babo ben Buto!
Babo ben Buto?
Babo ben Buto! Tiše!
Řeknu to jasně.
Ať tomu každý rozumí!
Že vaším králem, judským králem, jsem já, Herodes, a nikdo jiný.
Nech toho.
Sklop zrak, Marie.
Dítě.
Pane?
Zrak má mnoho podob.
I srdce vidí.
Musíte dál vést věřící.
Vyhrožovala jsi králi.
- Proč? - To není pravda.
- Co jsi mu udělala? - Nic. Jsem jen služebnice chrámu.
Něco mi říká, že to není tak úplně pravda.
Jaké máš schopnosti?
- Žádné nemám. - Co jsi mu udělala?
Kapitáne! Tady nemáte co pohledávat.
Prorokyně,
tato dívka vyhrožovala králi.
Nic takového nedělala.
Pusťte ji.
Okamžitě odejděte.
Ať už jsi kdokoli, zastavím tě.
Nic jsem králi neřekla. Přísahám.
Jsi mnohem mocnější než slova, dítě.
Učíš se.
Zítra se sejde odboj, aby bojoval proti římskému daňovému útlaku.
- Přidejme se. - Ne.
- Rozdrtí nás. - Proto se musíme přidat.
- Povstat, než nás všechny vyhladí. - A nechat se pobít jako dobytek?
Sám přemýšlíš jako dobytek.
Uneseš i víc.
Herodes vládne strachem.
Není náš král. Je bezbožný.
Spíš než Žid je Říman. To chceš?
Já chci být hlavně živý.
Co si myslíš ty, Josefe?
Že jen marníte čas.
- Ty snad nevěříš v naše poslání? - Jaké poslání?
Věřím jen v to, co sám vidím.
Haló!
Tady!
Z cesty.
Jdi dál.
Cože?
Jako lovec máš větší šanci za ohybem.
Hej!
Počkej, já to chytím!
Hej!
Počkej!
Já ti to vylovím!
Pomůžu ti!
No tak! Počkej!
Kdo jsi?
Neodcházej!
Prosím, neodcházej.
Alespoň mi řekni, jak se jmenuješ!
Jak se jmenuješ?
Kdo jsi?
Jsem dcera Jáchyma z Nazaretu.
A ty jsi... blázen.
Copak nemáme právo žít jako svobodní lidé
a sklízet své olivy pro obživu vlastních rodin?
Modlit se beze strachu?
- Tví dělníci mluví o zélótismu. - To jsou jen řeči. Jsou to dobří muži.
Mluví o vzpouře. Tomu nemůžeš přihlížet, je to zrada.
Mají srdce na pravém místě.
Co tím chceš říct?
Oba dobře víme, že je vláda zkorumpovaná a bezbožná.
Pokud je nezastavíš, budeš se na jejich zradě podílet.
Nepřeháněj.
Ohrozíš tím blahobyt vlastní rodiny. A její bezpečí.
Smím se na něco zeptat?
- Týká se to nějakého chlapce? - Cože? Ne.
Tím si nejsem jista.
Sloužíte tu už dlouho, že?
Chrám jsem neopustila 47 let.
Přijde ti to dlouho?
Ano, hodně dlouho.
Nevím, jak to mám podat, ale...
Nepřijde vám takový život jednotvárný?
Jednotvárný?
Žít stále tváří v tvář Bohu?
Zbavit se podlého prospěchářství
a nechat se pohltit nekonečně rozmanitými zájmy,
jež mi Bůh dává možnost poznat?
Snad takové štěstí potká i tebe.
Jistě...
Ale copak nemohu rozdávat dobro i mimo chrám?
Chci říct...
Jak se mám podílet na něčem důležitém, když jsem zavřená tady?
Tak přece je v tom chlapec.
- Není. - Vždy je v tom nějaký chlapec.
Anno, jsem zaslíbena Pánu.
Pochybujete o mně?
Ne.
A ty?
Co tím myslíte?
Že máš se mnou jít dolů a pomoct mi v kuchyni.
Dobrý den, pane. Smím požádat o ruku vaší dcery?
O ruku? Cože?
Chci si ji vzít za ženu. Dáte mi požehnání?
Kdo jsi? A odkud znáš Marii?
Takže se jmenuje Marie.
- Ty ani neznáš její jméno? - Teď už ano, pane.
- Dáte mi požehnání? Z její duše cítím... - Kdo je to?
Nemám tušení.
Mladý muži...
- Marie je zaslíbena Pánu. - Ano. Tomu rozumím.
Ale dovolím si vás ujistit, že to tak má být.
Mladá láska.
Ale jsi na omylu. Už je zaslíbena.
- Počkat! - Jak to můžeš říct?
- Jak za ni můžeš takhle mluvit? - Vážně se ptáš?
Jsem její otec. A rozhodli jsme se.
- Je to cizinec. - Rozhodl jsi leda ty.
Co tím chceš říct?
Nezlobte se, že vás obtěžuji, ale musíte mě vyslechnout.
V životě jsem nic takového nezažil.
Když jsem vaši dceru spatřil, něco se ve mně změnilo.
Byl jsem na lovu u řeky a najednou jsem uviděl...
překrásné a něžné stvoření,
jak tančí ve větru.
A hned jsem věděl,
že je to moje žena.
Ale dovedl mě za ní až jeden zvláštní muž v modrém rouchu.
- V modrém rouchu? - Ano, přesně tak.
Maminko?
- A tatínek? Je v pořádku? - Ano.
Jen zestárl.
Marie...
S otcem jsme tě přislíbili jednomu mladému muži.
Nerozumím.
Rozhodli jsme se, že se provdáš.
Cože?
To jste mě prodali jako nějakého hřebce?
- Tak to není. - To tedy je.
- Jak jsi k tomu mohla svolit? - Přijde mi to rozumné.
- Cože? - Jmenuje se Josef.
Je odhodlaný a velice pohledný.
- Jsem služebnice Boží! - Marie...
Znovu se zjevil anděl.
Ten chlapec je ti souzen.
Ty jsi Josef?
Povětšinou ano.
Nechť každý ví, Pane...
Ten topící se blázen od řeky.
...že se tito dva mladí lidé...
To jsem já.
...při tomto zásnubním obřadu
zavazují ke vstupu do sňatku manželského.
A stejně tak ke službě Pánu v lásce a úctě.
Vážně ti to přijde rozumné?
Josefe?
Ať vám Hospodin žehná a chrání vás.
- No... - Ať Hospodin nad vámi rozjasní svou tvář...
- Vlastně ano. - ...a věnuje vám přízeň.
Tak co na to říkáš?
Pohledný rozhodně je.
S Pánem Bohem.
Nerozumím tomu.
Rázem je tvým přáním, abych si vzala naprostého cizince. Proč?
Mluvíš o tom jen s ostatními.
Mně k tomu nic neřekneš?
Kdo je tam?
Co chcete?
Nemusíš se bát, Marie.
Našla jsi přízeň... u Boha.
Jak to myslíte?
Staneš se matkou a budeš mít syna.
A ten bude vládnout Davidově domu.
To ale není možné.
Nemůžu mít dítě.
Všechno je možné...
přeje-li si to Bůh.
Dáš mu jméno
Ježíš.
A pozná ho celý svět, Marie.
Neboť
požehnaná jsi mezi ženami.
Ať jsem to já.
Jak podivné.
Přivedu jim vodu, a oni ji nepijí.
Nebo ji přímo pít odmítají.
Chraň se před tyranií... obecného blaha.
- Marcelle? - Ano, pane?
Chraň se před tyranií obecného blaha.
Je to had, který tě nakonec spořádá.
Ale... uvalím na ně daň. Ano.
Vyhlásím sčítání lidu a uvalím na ně daň za nevděčnost a neuctivost.
Načež oni na vlastní oči uzří odplatu, jež stihne svévolníky,
a já na vlastní oči uzřím... jejich utrpení.
Jako mé děti přede mnou.
Vykonej tak, Marcelle.
Ano, pane.
Řekla jsi o tom někomu?
Kdo by mi uvěřil?
Já ti věřím.
Ale jsi moudrá, že to zatím držíš v tajnosti.
Ne každý v chrámu se může pyšnit tak silnou vírou.
Marie.
Čeká dítě.
Je to pravda?
- Má to své vysvětlení. - Je to pravda?
Já se ničím neprovinila.
- Porušila jsi slib. - Neporušila!
Zostudila nás.
Zde už pro tebe místo není.
Ale...
Ne, prosím, to nemůžete.
Už je tomu tak.
Jednou se sem vrátíš.
Vykázali mě z chrámu.
Cože?
Proč by to dělali?
Protože čekám dítě, mami.
Ach, Marie...
Přísahám, že jsem nic neprovedla.
Ale jak je to možné?
Ten anděl v modrém mi řekl...
Anděl?
Přišel za tebou?
Ano. Myslela jsem, že je to sen.
Jsi kolébkou příslibu.
Je to pravda.
Vždyť jsem se teprve zasnoubila. Nejsme ani manželé. Nemůžu mít dítě.
Jsi silnější, než si myslíš.
Jsi předurčena k velkým činům.
A ty nikdy nepřicházejí snadno.
Překonáme to.
Jako rodina.
- Řekneme to tatínkovi? - Ne. Otci o tom neříkej.
- Dokážu se mu postavit. - Roznese se to.
Kdyby tě tu našli, ukamenují tě.
Vydáš se do Ejn Kerem za tetou Alžbětou.
Čeká dítě, je v sedmém měsíci.
Ve zralém věku. Jako kdysi já.
Další zázrak víry.
U ní budeš v bezpečí.
Já už odsud nedokážu znovu odejít.
Já vím, Marie.
Ale nemáš na vybranou. Musíš jít.
EJN KEREM – DOMOV ALŽBĚTY A ZACHARIÁŠE
Jak milé to překvapení.
To jsi vážila cestu až z chrámu, jen abys nás navštívila?
Byla jsem doma a maminka mě poslala sem. Snad vám nejsem přítěží.
Dítě v mém lůně uslyšelo tvůj hlas a už skáče radostí.
Marie...
Také čekáš dítě, drahá?
Je to tak.
Jsi zjevením.
Požehnaná jsi mezi ženami.
Požehnaný plod života tvého.
Holčičko zlatá. Zdrž se tu, jak jen budeš potřebovat.
Děkuji vám.
Proč jsi nebyla vděčná, Mariamné?
Vděčná za zázraky, které jsme stvořili, za naše děti, za naši...
společnou lásku?
Proč ti to nikdy nestačilo?
A ty.
Jak se z tebe stalo tohle temné stvoření?
Nebyl jsi urozený, že?
Na rozdíl od...
Mariamné.
Ale i přesto ses snažil pracovat sám na sobě
a na zavšiveném království své vlády.
Hledal jsi krásu a ano...
stvořil jsi řadu krásných věcí.
Ale byla to tvá rodina, kdo mě ponížil, Mariamné, nikoliv má.
Ahoj. Můžu si ho pochovat?
Jistě.
Vítej, Jane.
Máš k tomu vlohy.
Budu připravená?
Nalezla jsi tu klid, je to tak?
Ano.
Musíš se s tím vypořádat s oporou své rodiny.
Blíží se chvíle,
kdy je budeš potřebovat víc než kdy dřív.
Otec.
Postavíš se mu.
Alžběto!
Ten jeho hlas...
Tak tady vás mám.
- Musíme jít na trh. - Já vím.
Ani já si nepřišla připravená.
Věř své vnitřní síle.
O čem se tam baví?
Hlupáku. Baví se o tobě.
Ty to nevíš?
Tvá žena.
Čeká dítě.
Mluví o tom celé město. Už se to rozkřiklo!
Odvolej to.
Nemůžu to odvolat.
Dílo je dokonáno, sémě zaseto.
Zab ji.
- Dost! - Odvolej to!
Víš, co o tobě lidé říkají?
Co říkají o nás?
Není to pravda, tatínku. Neznají pravdu.
Tak mi ji pověz.
Ulehla jsi s mužem.
Ne! Nikdy.
Tak jak je to možné?
Říkala jsem ti to. Byl to duch...
Ticho!
Z toho dítěte se stane vyvrhel.
Ty mi nevěříš?
Modlil ses za útěchu a nedočkal se jí?
Jestli jsem se modlil?
Modlil jsem se noc co noc ode dne, kdy tě matka přede mnou ukryla.
A najednou se zjevíš
a stojíš tu přede mnou.
Čekáš dítě.
Jak jsi to mohla udělat?
Otče, musíš mě vyslechnout.
Za tohle tě můžou ukamenovat.
Tak zní zákon.
Prosím.
Pořád jsem to já, otče, tvoje Marie.
Podívej se na mě, prosím.
Já tě potřebuji.
Potřebuji tě, tati.
Zůstaňte tu.
Pusťte mě dovnitř! No tak! Otevřete!
Kde je? Musím ji vidět.
- Tady není. - A kde je?
Sám nevím. Poslali jsme pro ni. Nepřišla.
Já si ji najdu.
Co se stalo?
Josef, je naštvaný.
Musí se uklidnit.
- Musím s ním mluvit. - Marie, počkej.
Buď opatrná.
Josefe.
Coura z chrámu.
Už tě nějakou dobu hledáme.
Ne!
Nese v sobě otrávené sémě!
Marie! Přestaňte!
- Copak jste se všichni zbláznili? - Josefe, podívej se na ni!
Je výsměchem zákonům našeho lidu.
Ukamenuj ji. Vykonej Boží trest.
Josefe, zneuctila tě.
Udělala z tebe hlupáka.
Ukamenuj tu panenskou couru!
Už ani krok!
Pojď se mnou!
Utíkej!
Možná mi nebudeš věřit...
ale byla jsem k tomu vybrána.
Nevím proč.
Vážně ne.
Ať si mě všichni ti lidé...
nazývají, čím chtějí.
Ale já to dítě přivedu na svět s láskou, úctou a pokorou.
Víš, já...
Usilovně jsem tě hledal.
Je mi úplně jedno, co říkají.
Vím jen to,
že to dítě budu milovat z celého srdce.
A když mi to umožníš,
budu z celého srdce milovat i tebe.
Amen.
Na.
Nechť je toto pouto pevné.
Nechť jsou tito dva spojeni v Bohu.
Radujme se z jejich požehnaného svazku.
Radujme se!
- Jen pojď. - Marie.
Nevěsta a ženich!
„Coura“.
Byli tu.
Zélóti vtrhli do domu a hledali Marii.
A přijdou znovu.
- Přiveď koně. - Ano, pane.
Nemůžeme tu zůstat.
Herodes není skutečným krále Izraele!
Římané!
Ruce pryč od našeho Boha!
Obnovíme dům Davidův!
Přiveďte Mesiáše!
Veliteli! Mohu vám pomoct.
Co ty tu děláš?
Pojďte stranou.
Znám někoho, kdo ve svých sadech ukrývá zélóty.
Jeho jméno?
- Otče, nedělej to. Vraťme se domů. - Ticho, Noame!
Jmenuje se Jáchym.
A bydlí na nejvyšším pahorku Jeruzaléma, severně od Chrámové hory.
Ať žije král Herodes Veliký.
Ve zdejších kopcích žijí kočovníci. Musíme být ve střehu.
Kde je Jáchym?
Právě provdal dceru.
Ještě slaví.
Ano, veliteli.
Dceru, říkáš? Pověz mi o ní.
Moc toho nevím.
Už několik let tu nežije.
Jmenuje se Marie.
Ano.
Je to velmi výjimečné děvče,
že ano?
Jakou mocí tedy vládne?
Prý nosí skutečného židovského krále.
Věřící po celém světě
hledají na obloze znamení o jeho narození.
Znamení?
O jakém znamení mluvíš?
O hvězdě.
Bludné hvězdě,
jež vychází výš a září jasněji než všechny ostatní.
Spíš ve mně tak klidně.
Budu tě vždy chránit.
Navěky.
Děkuji, Josefe.
Jsi vzhůru.
Děje se něco?
Vůbec nic.
Já tomu všemu nerozumím.
Proč já?
Objevil ses u té řeky.
Hej!
- Zůstaň ve stanu. - Kam jdeš?
Ne!
Ne.
Jen to ne.
Ne.
Odpusť mi.
Odpusť mi, prosím.
Odpusť.
Před námi jsou vojáci, kteří vybírají daně.
Nesmí nás s Marií zastavit.
Musíte je rozptýlit.
Projeďte mezi nimi a zaplaťte.
My s Marií se vydáme do Betléma.
Pochází odtamtud má rodina. Nikdo se na nic vyptávat nebude.
Vyrazím.
Najdu vás tam.
A já vás.
Veliký Herode.
Ano?
Můj král Baltazar je na výpravě s králem Melicharem a králem Kašparem.
Hledají ve vašem království hvězdu.
Má je dovést k dítěti, jež se narodí jako král všech Židů.
Nerozumím. Pokud vím, králem Židů jsem já. Nepřišel jsi snad uctít mě?
Veliký Herode,
proroci mluví o příchodu Mesiáše.
Chceš říct, že těm řečem věříš? Věříš ve hvězdu a spasitele?
Věřím.
A věříš i v prach nesený větrem snů přes měsíční vody?
A teď hledáš na obloze hvězdu a spasitele.
Je to tak?
Víš, já tvořím. Skutečné věci.
A krásné věci, jak mi bylo řečeno.
Ze železa, bronzu a zlata. Pevnosti, chrámy, divadla a města.
Říká se o mně, že jsem král činu.
A tak se tě ptám, k čemu vlastně nějakého Mesiáše vůbec potřebujeme.
Ten ruch je kvůli sčítání lidu?
Děje se něco jiného.
Mám tu čerstvý chléb. Tady.
- Ráno vyndaný z trouby. - Nechceme.
Nabídněte si.
Copak? Co se děje?
Nic to nebylo.
Jen si musíš odpočinout.
Tak.
Už tam budeme.
Podívej se na mě.
Nic ti není.
Tady.
Dohlédla byste mi na ni?
Hned se vrátím.
Pro vás. Děkuji.
Seženu nám nocleh.
Běž.
Už běž.
Můžete nás ubytovat? Žena je těhotná a musí...
- Ne. - Ale...
Buďte zdráv. Žena bude každou chvíli rodit.
Nemohl byste nás ubytovat?
Máme plno.
- Máte místo? Potřebuju... - Ztrať se.
Ale když...
- Tady rozhodně ne. - Proč ne?
Prosím. Jsme unavení.
- Potřebuju místo pro ženu. - To není má starost.
- Bohužel. Máme plno. - Ano, já vím, ale...
Mohla byste mi říct, co tu všichni dělají?
V Betlémě se narodí dítě.
Jaké dítě?
Mesiáš.
Má drahá,
jsi v pořádku?
Neměla byste vodu?
Ano. Jistě.
Tu máš. Napij se.
Děkuji vám.
Teď už ti bude lépe.
Jen pij. Můj pohár je plný.
Co je to za Boha,
který své drahocenné dítě vystaví tolika mukám?
Tolika útrapám?
V tvém utrpení se doslova vyžívá. Já vím.
Vím, že to cítíš.
Ulevím ti od bolesti.
Už žádná smrt.
Žádné další oběti.
Tak jednoduché to může být.
Pojď se mnou, Marie.
Osvoboď se od vší bolesti.
Ten démon!
Jsem u tebe.
Všechno bude v pořádku.
Tak už pojď.
Kde to jsme?
Josef našel přístřeší.
Je čas.
Neboj.
Jsem tu s tebou.
Dívej se na mě!
To je ono.
Dýchej.
Alžběto! Zvedni jí hlavu.
Podívej se na mě, Marie!
Bojuj.
Už to bude.
Dýchej.
Ty to zvládneš.
Vybrala jsem si tě tak jako ty mě.
V Betlémě se narodilo dítě, Vaše Veličenstvo.
Sám jsem to světlo viděl.
Utichlo mečení koz a přestal se pást dobytek.
Takový klid tu ještě nikdy nezavládl.
Marcelle?
Pane.
Kdo je ten ubožák, co tu přede mnou stojí? Co tu pohledává?
Je to jen obyčejný pastýř, pane.
Rozumím. No a ten...
Ten nebeský chlapec...
Je skutečný? Narodil se?
Ptám se, jestli se narodil.
Ano, pane. Narodil se.
Prý u toho byli poutníci, stoupenci...
Stoupenci?
Ano, pane.
Vytáhli do kopců u Betléma navštívit jeho rodiště.
Betlém.
Pastýři.
Ano, pane?
Pojď.
No tak.
Pojď!
Můžeš jít.
Ano, pane.
Marcelle.
Pojď sem.
Zabij všechny malé chlapce ve městě Betlémě.
Jde přece jen o jednoho.
Probodni mečem všechny novorozence ve městě Betlémě.
A oznam mi, až bude dílo dokonáno.
A teď už běž do Betléma.
Marcelle.
Ano, můj pane.
Až najdeš to dítě, toho... spasitele,
přiveď mi ho.
Živého.
Ano, můj pane.
Jdeme.
Tohle jsi přece nemusel.
Co přesně?
Zůstat se mnou.
Nemusel jsi.
Ale musel.
Jste moje rodina.
Pojď sem.
Copak?
Pojď sem a přivítej syna.
Jaké mu dáš jméno?
Ježíš.
Jmenuje se Ježíš.
Ahoj, Ježíši.
Královi muži! Jsou ve vesnici. Přišli si pro tvého syna.
Musíme pryč.
Hyjé!
Rozdělte se! Zkontrolujte každou cestu, každý dům!
Tamhle! Sledujte ty stopy!
Bez jídla do Egypta nedojedeme.
- Musíme si odpočinout. - Snad tamhle najdeme přístřeší. Hyjé!
- Dobrý den. Zdravím. - Ano?
- Zdravím. - Potřebujeme jídlo.
- Moc toho nemáme, ale pojďte. - Pomůžu ti.
Tamhle!
Kde je to dítě?
Jaké dítě? My dítě nemáme.
Příště jí probodnu srdce.
Kde je to dítě?
Mluv.
Běž! Zachraň své dítě!
Rychle! Běž!
Ne!
Josefe!
- Dej mi to dítě. - Opatrně.
Ulož ho tam. Rychle.
To zvládneš. No tak. Pusť ho.
- Opatrně! Chyť ho! - Pomalu.
Mám ho.
Marie, musíš ihned skočit. To zvládneš.
Dokážeš to. Skoč!
Jsi v pořádku?
Vezmi si ho.
Vypřáhnu vůz a ty odveď koně.
Naskoč!
Poběž!
Zastav. Stůj!
Co se děje?
Musíme ho přivézt do chrámu.
Na cestě do Jeruzaléma se to vojáky jen hemží.
Jsme štvanci.
Jsme požehnaní.
Jsi obnovitelem mocného Davidova trůnu?
Pověz.
Jsi onen Mesiáš?
Pane.
Vaše Veličenstvo.
Co?
Tohle není syn Marie z Nazaretu.
Tohle není ten malý Mesiáš?
Povraždili jsme všechny malé chlapce,
kromě novorozenců, kteří jsou teď tady.
Ale kde je ten malý Mesiáš? Kde?
Povězte. Který z nich je ten Mesiáš?
Pokud víme, tak ani jeden, pane.
Domníváme se, že to dítě tam stále je.
A kde?
To nevíme.
Vy to nevíte?
Vážně?
Tak kde je?
Mluvte!
Který z nich je Mesiáš?
Jsem váš král, tak mluvte!
Který z nich je Mesiáš?
Ty! Který z nich je Mesiáš? Mluv.
Kde je?
Jsem váš král!
Herode, jsi zatracená duše.
A tvůj čas se chýlí ke konci.
Ty! Co tady děláš?
Kde je?
Ty! Řekni mi, kde je!
Ty!
Jsem váš král. To vaše životy jsou zatraceny.
Poslouchejte, jsem váš král!
Ty! Kde je?
Tak kde je?
Mluv!
Kde je?
- Dál už nás nepustí. - Došli jsme až sem.
Marie, tam se nedostaneme.
Poslechni mě, Marie. Ještě se můžeme vrátit.
Pojď dál, Marie.
Čekali jsme tu na vás.
Hle, on jest dán k pádu
i povstání mnohých v Izraeli.
A budou se mu vzpírat.
I tvou vlastní duší pronikne meč, Marie,
aby vyšlo najevo myšlení mnohých srdcí.
Požehnaný jsi Ty, Hospodine, Bože náš, Králi všehomíra...
Láska tě přijde draho.
Probodne ti srdce.
Ale nakonec...
Láska zachrání svět.
Překlad titulků: Vít Jakeš