Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tunnen endiselt samasugust tunnet, kui pommitajat B-17 näen.
Kas see pole ilus lennuk?
See on nagu skulptuur.
Ja see on õhus kaunis, kui su rattad õhus on.
100. POMMITAJATE GRUPI PILOOT
Kui formatsioonis lendasid...
vahel tuhande teise lennukiga...
oli see kaunis ja dramaatiline vaatepilt.
Euroopa külmas, sinises taevas
peeti uutmoodi lahingut
keskkonnas, mida poldud iial varem kogetud.
See oli sõjapidamise ajaloos ainulaadne sündmus.
Pretsedenditu sündmus, mis pole iial kordunud.
Ameerika 40 erineva pommitajate grupi lendurid
valasid õhulahingutes verd ja surid tohututes hulkades.
Üks üliagressiivne ja distsiplineerimatu grupp
kandis lühikese aja jooksul nii palju kaotusi,
et seda hakati kutsuma Veriseks Sajandaks.
EUROOPAS ALGAB SÕDA
Saksamaa tungis Poolasse.
Kell üheksa toimunud rünnakus pommitati Varssavit.
VARSSAVI
Hommikul ründas Saksamaa mööda maad ja õhust Hollandit ja Belgiat.
HOLLANDLASED ALISTUVAD
NATSID TUNGIVAD PRANTSUSMAAL EDASI
Küsite, milline on meie strateegia?
Me peame sõda merel, maal ja õhus.
Peame sõda koletisliku türannia vastu,
mille kurjust pole inimkonna kuritegude ajaloos varem esinenud.
LONDONIT POMMITATI
BRITID VÄIDAVAD, ET NATSIDE RÜNNAK KUKKUS LÄBI
Kui Ühendkuningriik langeb,
lähevad teljeriikide kontrolli alla Euroopa, Aasia
ja Aafrika ning neil avaneb võimalus
tuua üüratud maa- ja mereväed läänepoolkerale.
Olime hommikul tunnistajaks
vaenlaste lennukite rängale rünnakule Pearl Harbori vastu.
See pole naljaasi.
See on tõeline sõda.
RÜNNAK HAWAII VASTU
KUULUTATI VÄLJA SÕDA
Palun Kongressi
pärast Jaapani provotseerimata
ja argpükslikku rünnakut,
et nad kuulutaks välja sõjaseisukorra.
ITAALIA, SAKSAMAA KUULUTAVAD SÕJA
Sõja selleks hetkeks
kontrollis Hitleri Saksamaa Mandri-Euroopat.
Üksi jäänud ja haavatav Ühendkuningriik
oli viimane natsidega sõdiv Euroopa demokraatlik riik.
Ja tõstatus küsimus, kuidas vaenlasele vastata.
Briti pommitajad olid 1940. aastast lakkamatult,
kuid ebatõhusalt Saksamaad rünnanud.
Nad kandsid öistes reidides suuri kaotusi ega suutnud sageli sihtmärke tabada.
Natsid kujutasid globaalsele demokraatiale selget ja vahetut ohtu.
Patriotism oli miski, millesse Vägevaim põlvkond...
FILMITEGIJA
...mu isa põlvkond, suhtus väga, väga tõsiselt.
Mulle ei tee erilist tüli teiega rääkimine,
kuna tahan rääkida oma lemmikteemal - USA õhuväest.
453. POMMITAJATE GRUPI PILOOT
Mul pole väga suuri kogemusi.
Olen veetnud teenistuses aasta,
aga olen hästi mõistnud, mida õhuvägi pakub.
Sellest tahangi rääkida.
USA õhuvägi vajab 15 000 kaptenit,
40 000 leitnanti ja 35 000 õhuväe seersanti.
Ameerika noormehed, teie tulevik on taevas.
Teie tiivad ootavad.
Mul oli ülikoolis teine kursus pooleli
ja mõtlesin vaid tüdrukutele ning viski joomisele.
100. POMMITAJATE GRUPI PILOOT
Samal ajal toimus rünnak Pearl Harborile
ja mind ning mu korporatsioonikaaslasi värvati lennukadettideks.
Valvel!
Tollal esines palju antisemitismi.
Kui Hitler rääkis aaria rassi üleolekust,
tekitas see minus frustratsiooni, kuna ma ei saanud midagi teha.
Ühtäkki frustratsioon kadus.
Tundsin nüüd, et sain midagi ära teha.
Mõtlesin, et kõige tõhusam samm oli piloodiks hakata.
VÄRBAMISKESKUS
Läksin järgmine päev kohale ja astusin vabatahtlikult õhuväkke.
Enne sõjaväkke astumist polnud tuhanded Ameerika lendurid
iial lennukis olnud ega tulistanud midagi ohtlikumat kui oravat.
Meeskonnad koosnesid meestest kõigist Ameerika otstest,
kes pidasid kõikvõimalikke ameteid.
Oli ajalootudengeid Harvardist ja söekaevureid Virginiast,
Wall Streeti juriste ja Oklahoma kauboisid,
Hollywoodi iidoleid ja jalgpalli kangelasi.
Kadetid on testi läbinud.
Nüüd hakkavad nad lennutunde võtma.
Igal instruktoril oli neli õpilast.
Teised kolm õpilast olid varem lendamist õppinud, mina aga mitte.
Ma polnud iial lennukis olnud.
Pärast umbes kümmet tundi saime ise lennata.
Kui rattad õhku tõusevad, ei aita sind enam keegi.
100. GRUPI PILOOT
Oled omapead.
Hakkasin navigaatoriks, kuna olin vilets piloot.
100. POMMITAJATE GRUPI NAVIGAATOR
Ma kukkusin läbi.
Ma ei unusta iial kutti, kes mind läbi kukutas, leitnant Maytag.
Sobiv nimi kutile, kes piloodihakatise läbi kukutab.
100. GRUPI POMMISIHTUR
Minu instruktor oli mind läbi kukutamas
ja ta ütles: „Sa saad nagunii surma,
aga tead mis? Ma lähen istun selle puu alla.
Kui suudad kolm korda õhku tõusta, lennata ja maanduda, saad piloodiks.
Kui ei suuda, kukud läbi.“
Lendasime kaheksast hommikul kaheksani õhtul.
Teostasin erinevaid manöövreid, küünlaid ja S-tähte.
Harvadel vabadel päevadel pidasime õhuvõitlust.
Ma pole iial midagi rohkem nautinud.
Koos minuga lõpetas lennukooli 40 kursusekaaslast.
LENNUKADETID OHVITSERID - KURSUS 43-B
Meid kõiki suunati B-17-ga lendama.
Me polnud iial varem B-17 peal olnud.
Boeingi lendava kindluse meeskonnas on kümme meest.
Selle uue pommitaja kiirus on peaaegu 480 km/h.
Kumerused selle kerel on kahuritornid kuulipildujate jaoks.
Sellel on 4000-hobujõuline mootor
ja see võib 4800 kilomeetrit tankimata lennata.
B-17 oli esimene kaitse ja ründe eesmärgil loodud lennuk.
Ründamise seisukohast kandis see tolle aja kohta suures koguses pomme.
Ja seda kutsuti lendavaks kindluseks, kuna sel oli mitu 12,7 mm kuulipildujat.
B-17-ga oli imeline lennata.
Lennuk reageeris nii ilusasti, et kohanesin hetkega.
Mul oli hea meel B-17-ga lennata.
Saime umbes viis-kuus kuud harjutada
ja välismissiooniks valmistuda.
1943. aasta mais saadeti meid Inglismaale...
100. POMMITAJATE GRUPI NAVIGAATOR
...kus pidime ühinema 8. õhuarmeega.
Enne üle mere siirdumist öeldi meile:
„Vaadake endast vasakule ja paremale.
Ainult üks teist naaseb elusana.“
Läksime üle mere surema.
Kui 100. grupi meeskonnad hakkasid saabuma uude baasi
Ida-Inglismaa maapiirkonnas, jõudis sõda Euroopas uude etappi.
IDA-ANGLIA, INGLISMAA
Sai alguse Pointblanki kampaania,
mis tähendas ööpäevaringset pommitamist,
kui ameeriklased pommitasid päeval ja britid öösel.
Eesmärk oli saavutada ülemvõim Põhja-Euroopa kohal
enne järgmiseks kevadeks planeeritud Normandia dessanti.
Liitlased ei saanud ülemvõimuta õhus Euroopasse tungida.
IDA-ANGLIA INGLISMAA
100. POMMITAJATE GRUPI STAAP
Jõudsime kohale, õppisime üksteist tundma
ja piloot King küsis minult: „Millega sa enne tegelesid?“
100. POMMITAJATE GRUPI PILOOT
Ütlesin: „Olin enne kauboi.“
100. POMMITAJATE GRUPI PILOOT
Ta ütles: „Hüva, oled nüüdsest Kauboi.“
100. grupp oli noor üksus
ja selles teenis üsna uljaid noori komandöre.
Gale Cleven, kes oli eskadrilli komandör...
100. POMMITAJATE GRUPI PILOOT
...ja staabiohvitser John Egan.
100. POMMITAJATE GRUPI PILOOT
Egan ja Cleven ei pidanud lendama, kuid tegid seda alati.
RAAMATU „MASTERS OF THE AIR“ AUTOR
Seetõttu mehed imetlesid neid.
Buck Cleven ja Bucky Egan kandsid salli
ja müts oli alati viltu peas.
Nad olid üsna ülbed.
Nad võisid ohvitseride klubis olla ja öelda:
„Leitnant, ruleeri siia, ma tahan sinuga rääkida.“
350. POMMITAJATE ESKADRILL
John Egani ja Gale Cleveni eluunistus oli lennukiga lennata.
Ja nüüd nad lendasidki
ning tegelesid meelistegevusega riigi eest, mida armastasid...
AJALOOLANE
...missioonil, millesse nad uskusid.
Cleven ja Egan aitasid juhtida 100. gruppi
maailma kõige hirmuäratavama õhuväe ehk Luftwaffe vastu,
mille veteranpiloodid olid sõdinud Hispaania, Norra, Poola,
Prantsusmaa, Venemaa, Kreeka, Põhja-Aafrika ja Inglismaa kohal.
Nad veel mõistavad, kui suur oli nende valearvestus...
USA PRESIDENT 1943. AASTA PÖÖRDUMINE
...et natsid jäävad alati õhus ülemvõimu nautima.
See ülemvõim on igaveseks kadunud.
Usume, et natsid ja fašistid on ise keretäit norinud
ja nüüd nad selle saavadki.
JUUNI 1943
ÜKS AASTA NORMANDIA DESSANDINI
Kapten Kirk, kapten Thompson, leitnant Bushka,
Iverson, Holloway ja Hawkers lähevad lendama.
Eluga.
Komandör sisenes ja astus sõdurite ette.
Ta tõmbas kardina eest ära
ja punased paelad olid tõmmatud Thorpe Abbotsist sihtmärgini.
100. POMMITAJATE GRUPP SABA PARDALASKUR
Need hooned on teie sihtmärk.
See hoone on teie sihtimispunkt.
Kui teie pommid langevad peamiselt sellele alale,
peaks see tõhusalt vabriku hävitama.
Tulid džiibi pealt maha, panid mõned asjad ära,
ronisid pardale, seadsid end sisse ja käivitasid mootorid.
100. POMMITAJATE GRUPI PILOOT
Nad lendasid kaitseformatsioonis,
mida nimetati lahingukastiks.
Tulejõuga, mida pakkusid 13 kuulipildujat lennuki kohta,
suutsid nad vaenlase lennukitest läbi suruda ja sihtmärgini jõuda.
Hävitajate lennuväljal on Thunderboltid valmis.
Nad asuvad pommitajate poole teele.
Kaks gruppi saavad kokku La Manche'i väina kohal
ja kui hävitajad patrullivad pommitajate formatsiooni ümber,
liigub lennukiarmaada vaenlase territooriumi kohale.
Pommitajatele pakkusid piiratud kaitset väiksemad
ja nobedamad hävitajad nagu P-47 Thunderbolt,
mille piiratud kütusekogus sundis neid pommitajate juurest lahkuma,
kui need sügavamale Saksamaale jõudsid.
Meeskonna liikmed olid võõras keskkonnas,
kus oli võimatu füüsiliselt ellu jääda ilma erilise riietuse,
erilise varustuse
ja hapnikuta, mida neile pumbati.
Kui teatud kõrgusele jõudsime, pidime hapnikku saama,
nii et meil olid hapnikumaskid peas.
Lisaks oli ääretult külm.
Äärmuslikud temperatuurid.
Tegutsesime keskkonnas, kus oli -45 või -50 kraadi.
Hävitajad ei saanud nii kaugele lennata,
et saata pommitajaid sihtmärkideni Saksamaa pinnal,
seega naasid liitlaste hävitajad Inglismaale.
Mäletan, et kui esmakordselt La Manche'i väina ületasime,
vaatasin alla ja mõistsin, et olime vaenlase territooriumi kohal,
ning mul tuli klomp kurku.
Ma pabistasin.
Need mustad laigud on õhutõrjetuli,
mida õhutõrjekahurid lasevad.
Õhutõrjes kasutati Saksa 88-millimeetrist Flaki,
mis suutis tulistada kuni 12 km kõrgusele.
Mürsk plahvatas õhus ja paiskas välja kilde.
Lennuki kere pole terasest, vaid alumiiniumist.
Seetõttu tekitasid killud keresse auke.
Sain esimest korda väga karmi õhutõrjetuld tunda
ja see oli hirmus.
Meil oli vastas väga kogenud,
väga hästi varustatud ja väga hea väljaõppega vaenlane.
Nad olid profid ja me olime amatöörid.
Kui formatsioon sihtmärgile lähenes,
sisestasid pommisihturid muutujad nagu lennukiirus ja tuuletriiv
Nordeni pommisihikusse,
mis oli ülisalajane sihtimisseade, mis juhtis lennukid
optimaalsesse pommivallanduspunkti, kus pommid alla visati.
Nordeni pommisihik pidi olema nii täpne,
et saad pommi kuue kilomeetri kõrguselt otse kümnesse visata.
Kui pomme alla viskasime,
nägin eesolevate lennukite pommide langemist...
LAHTIPÄÄSTJA 100. POMMITAJATE GRUPP
...aga sain ka läbi pleksiklaasist nina näha,
kuidas meie pommid langevad.
Kui need plahvatasid, nägime seda.
Esimesed pommitajad on üle käinud
ja sihtmärk on alanud põlengust osaliselt hävinenud.
Rünnaku objektiks olid elektrijaam, ehitusjärgus olevad allveelaevad
ja vähemalt üks vees olnud allveelaev.
Viskasime oma pommid alla,
toimus paar hävitajate rünnakut ja keegi ei saanud viga.
Mõtlesin: „See polegi nii hull.“
100. grupi esimestel missioonidel rünnati peamiselt sihtmärke rannikul.
Näiteks allveelaevapunkreid ja tööstushooneid Prantsusmaal ja Norras.
Õhuvägi üritas Natsi-Saksamaa sõjatööstust hävitada.
Tehaseid, mis tootsid lennukeid ja tanke.
Tehaseid, mis tootsid kuullaagreid.
Briti lennuväljadele
jõudsid uudised õhulahingutest.
Paljud kindlused said viga.
Mõned maandusid seiskunud mootoritega või kahjustatud telikuga.
B-17 pommitajat peeti lennukiks, mis toob mehed kindlalt ja ohutult tagasi.
Võisid kolm mootorit kaotada ja koju jõuda.
Võisid poolest stabilisaatorist ilma jääda
ja jõudsid ikka koju.
See tõi su kahe mootoriga koju ja olen näinud ka ühega naasnuid.
100. POMMITAJATE GRUPI KOMANDÖR
17. AUGUST 1943
KÜMME KUUD NORMANDIA DESSANDINI
KOOSOLEKURUUM
8. õhuarmeed ootas midagi täiesti uut,
kui pidi toimuma tolleks ajaks laiaulatuslikem õhurünnak.
Topeltlöök kuullaagritehastele Schweinfurtis
ja Messerschmitti vabrikutele Regensburgis,
mis olid tugevalt kaitstud sihtmärgid sügaval Saksamaa pinnal.
100. grupp määrati Regensburgi ründama.
Kui kaardi eest kardin tõmmati
ja nägid punast joont üle terve Saksamaa minemas,
mõtlesime: „Püha müristus.“
Plaan tundus peale vaadates geniaalne.
Neil oli...
KOMANDÖR
...Curtis LeMay kolmas pommitajate diviis, mis pidi lendama
ja ründama Messerschmitti tehaseid Regensburgis ning Aafrikasse suunduma.
Neist kümme minutit tagapool pidi tulema esimene pommitajate diviis,
mis pidi ründama kuullaagritehaseid Schweinfurtis
ja Inglismaale naasma.
Sakslased pidid otsustama, kumba diviisi rünnata.
Mure oli selles, et oli august ja oh üllatust, Ühendkuningriigis oli udu.
USA SÕJAKOLLEDŽI AJALOOLANE
Asusime hommikul teele.
Võtsin laternad ja taskulambid, et lennukeid juhtida.
Hilinesime kogunemisega kümme minutit, kuid tõusime õhku.
Curtis LeMay oli oma diviisiga
Inglise udus õhkutõusmist harjutanud.
Teine pommitajate diviis polnud seda teinud.
Nii et LeMay sai oma kutid õhku ja formatsiooni,
kuid teine diviis polnud veel õhkugi tõusnud.
Seega venis kümneminutine vahe kahetunniseks vaheks.
See sakslastelt saadud film näitab, kui kähku nende 109-d
ja Focke-Wulf 190-d pärast häiret tegutsema asuvad.
Neil on piisavalt aega, et saata hävitajad valitud punkti
ja saavutada meie hävitajate vastu ülekaal kaks ühele või isegi kümme ühele.
Lendasid üle väina. Oli kaunis päev.
Nad jõudsid Hollandi rannikule ja ühtäkki terve maailm plahvatas.
See kestis kaks tundi.
Väljaõppel õpetati meile,
et suudame Saksa hävitajate eest pääseda.
Mõistagi saime teada, et see polnud tõsi.
Õhutõrjetuli, hävitajad, jälle õhutõrjetuli, jälle hävitajad.
Kuulsin, kuidas ülemine kahuritorn kuulipildujaga täristas.
Cleveni lennuk sai kuus tabamust.
Hüdraulika ja üks mootor löödi rivist välja.
Kokpit põles.
Cleven pööras ümber, vaatas radisti
ja radistil polnud jalgu.
Need olid küljest rebitud.
Mäletan endiselt üht lennukit,
mille igast avast paistsid leegid.
Nägin seda veel tükk aega unes.
Kõik meeskonnaliikmed
võitlesid selle eest, et demokraatia ja vabadus võidaks.
Aga kas teate, kelle eest sa lahingus võitled?
Su vasakul ja paremal käel oleva kuti eest.
Sinu ees ja sinu taga oleva kuti eest.
Selle kamba eest võitledki.
Cleven istus kokpitis ja teine piloot ütles:
„Peame siit jalga laskma. Käivitame väljumise häire.“
Cleven vastas: „Me peame sihtmärgini jõudma.
Me viime pommitusreidi lõpule.“
Viis minutit enne sihtmärki kõik seiskus.
Ei mingeid hävitajaid, õhutõrjet ega midagi.
Viskasime edukalt pommid alla.
Ohtlikult madala kütusevaruga
Regensburgi grupp lendas üle Alpide Põhja-Aafrikasse
ja Schweinfurti grupp lendas otse Luftwaffe rüppe.
Sakslased laastasid esmalt LeMay kutte,
jõudsid maanduda, väikse napsu võtta, moona laadida ja tankida.
Siis ründasid nad Schweinfurti kutte.
Luftwaffe ründas Schweinfurti gruppi ja lihtsalt purustas nad.
Jõudnud õhtuks Põhja-Aafrikasse,
olid 100. pommitajate grupi meeskonnad lahingust räsitud ja kurnatud,
kuid õnnelikud, et eluga pääsesid.
Iga komandör, kes on saatnud lahingusse väed,
mis on vähemuses,
ebasobiva varustusega...
8. ÕHUARMEE KOMANDÖR
...ja minimaalse väljaõppega, pidi tegema raskeid otsuseid.
See on nagu meeste surma mõistmine.
Saabusin Inglismaale 1943. aasta suvel
ja mind saadeti 100. pommitajate gruppi.
Rosie Rosenthal saabus gruppi
asendusena kaotatud meeskondadele.
Egan oli kuulnud, et see kutt, Rosie, oli üsna kõva lendur.
Nii et Egan viis ta välja, võttis ta ette
ja ütles: „Tahan sind oma eskadrilli.“
Olin juhtumisi baaris.
Võtsin tavapärase viski ja tundsin koputust õlale.
Pöörasin ringi ja see oli eskadrilli komandör.
Ta ütles: „Lucky, mine koju puhkama.
Sa lendad homme.“
OKTOOBER 1943
KAHEKSA KUUD NORMANDIA DESSANDINI
Kui ilm Saksamaa kohal 8. oktoobril selgines,
korraldasid ameeriklased seeria maksimaalse ulatusega rünnakuid,
et viia rivist välja lennukitehased.
Lõpuks kutsusid lendurid seda mustaks nädalaks.
8. oktoobril lahkus Ühendkuningriigist 855 lennukit,
et rünnata Bremenit ja Vegesacki.
Nad kandsid kokku tuhat tonni pomme
ja 2,75 miljonit ühikut laskemoona.
Kui sihtmärgile lähenesime, nägin silmanurgast,
kuidas kaks Fw 190-t otse meie poole lendasid.
Üks tulistas minu ees olnud lennuki alla.
Nad kaldusid formatsioonist välja ja plahvatasid.
Grupp oli laastatud.
Me kaldusime formatsioonist välja. Kolmas mootor põles.
Cleven üritas ette tõusta
ja grupi juhtimise üle võtta, kuid ta tulistati alla.
Cleven sai tabamuse.
Lennukis oli paras kaos.
Kokpit süttis põlema. Nad pidid väljuma.
Gale Cleven tulistati alla.
See jättis 100. pommitajate gruppi tohutu lünga.
Põhimõtteliselt arvasid kõik, et ta oli surnud.
Kahtlesin esimest korda selles, kas elusalt naasen.
Minu lennuk Rosie Neetijad sai tugevalt kahjustada
ja paar mootorit olid rivist väljas.
Kui pommid alla viskasime,
juhtisin formatsiooni jäänused koju.
Alles oli vaid kuus lennukit.
Kujutage ette mõju võitlusvaimule, kui päevaga nii palju meeskondi kaotad.
Nad üritasid kasarmud kiiresti tühjendada.
Kui lennuk alla kukkus, tehti kasarmu tühjaks.
Nii et astusid tühja kasarmusse.
Egan oli Londonis linnaloal
ja sai teada, et Cleven tulistati alla.
Egan oli nii marus, et jättis puhkuse pooleli,
naasis baasi ja ütles: „Järgmist missiooni juhin mina.“
Münsteri reid oli linna pommitamise missioon,
mis oli 8. õhuarmeele uus asi.
Sihtmärgiks oli strateegiliselt oluline raudteejaam kesklinnas
ja selle ümbruses asuvad töötajate elukohad.
Võitluses natsismi türanniaga said sihtmärgiks inimihu ja luud,
mis mängisid olulist rolli Reichi sõjatööstuses.
Ruumis valitses pinge.
Esimest korda kahtlesid paljud lendurid missioonis.
Egan pidas kõne.
Nad pidid Cleveni mälestuseks lendama ja see oli kättemaksumissioon.
Kuna kandsime suuri kaotusi, oli meie grupp kõvasti räsitud
ja suutsime vaid 13 lennukit õhku tõsta.
Mis puutub Saksa hävitajatesse,
kui su formatsioon oli hõre, kui sul oli 13 ja mitte 18 lennukit,
ründasid sakslased kergemat sihtmärki.
Meid ründas kohe üle 200 Saksa hävitaja.
Kaks Me 109-t lähenesid tagant ja tapsid sabas kuulipilduri.
Ma sain õhutõrje mürsu kildudega pihta
ja kukkusin põrandale.
Oli selge, et lennuk oli juhitamatu
ja et me kukume alla.
Mäletan, et olime 6400-6700 meetri kõrgusel.
Maa paistis ülikaugel olevat, aga mul polnud valikut.
Pidin väljuma ja tegingi seda.
Läksime lennuväljale ja ootasime.
Lõpuks saabus üks meie omadest.
100. grupist naasis vaid üks lennuk.
See oli Rosenthali lennuk.
Ta oli omajagu õudusi näinud.
Naasime ohvitseride klubisse.
Valitses kõhe vaikus.
Seal oli mõni inimene, kes polnud missioonil osalenud,
ja keegi ei lähenenud meile.
Meid jäeti omaette.
Oli väga kummaline tunne.
Tundsime puudust inimestest, kes alla tulistati.
Kaotasin Münsteri missioonil oma parima sõbra.
Kui Bucky Egan ja Cleven alla tulistati,
mõjus see võitlusvaimule rängalt,
sest kõik pidasid neid võitmatuteks.
Münsteri missioon oli tollal aegade suurim õhulahing.
See polnud lihtsalt pommitusreid, vaid hiiglaslik võitlus
kahe suure ja mõrvarliku lennuväe vahel.
100. grupp saabus Inglismaale neli kuud enne Münsterit
ja koosnes 140-st õhuväe ohvitserist.
Pärast Münsterit olid vaid kolm neist võimelised lendama ja võitlema.
See info levis
ja meie pärast hakati muretsema.
Meid kutsuti Veriseks Sajandaks.
Kui oled lendur ja lähed missioonile,
koged neli tundi täielikku terrorit.
Siis ühtäkki võtad ratta, sõidad kohalikku pubisse,
jood õlut, semmid kohaliku neiuga, naased baasi.
Mõnus ja rahulik.
Järgmisel päeval oled õhus ja koged jälle seda terrorit.
Selle tulemusel mõned inimesed murdusid.
Pärast musta nädalat
kompis 8. õhuarmee võitlusvaim uut põhja
ja komandörid kartsid meeskondade mässe.
Lennuarstid ja psühhiaatrid esitasid häirivaid raporteid
lendurite ebanormaalsest käitumisest,
kuna lahingud mõjusid rängalt lendurite enesevalitsusele.
Olen näinud juhtumeid,
kus nad polnud võimelised lennukist väljuma.
Need inimesed olid jõudnud punkti,
kus neid vaevas nii-öelda sõjakurnatus.
Oleme mõistnud, et paljud neurootiliste sümptomitega mehed
suudavad kiiresti taastuda, kui ajutiselt sõjakeskkonnast lahkuda.
Taastumisprotsessis peame lootma
patsiendi enda võimele taastuda.
Ent need võimed tulevad kõige paremini esile väljaspool haiglakeskkonda.
OXFORD, INGLISMAA
Üritasime neid sõjakeskkonnast välja saada
ja mõneks päevaks puhkekodusse saata.
Kutsusime seda turmtulemajaks.
Tihtilugu see aitas, kuid vahel mitte.
Kõik komandörid olid silmitsi selle murega,
sest osade inimeste füüsiline ja vaimne olemus
on selline, et nad ei talu sellist asja.
Pidime need inimesed kohe meeskondadest ja baasist eemaldama,
kuna selline hoiak oli nakkav
ja see ei tohtinud mõjutada teiste inimeste võitlusvaimu,
kes pidid iga päev oma kohust täitma.
Võib väita, et liitlaste õhuväel
polnud ülemvõimu Saksa õhuväe üle Euroopa kohal
ja nad olid õhusõda kaotamas.
Me ei tabanud alati kümnesse.
Isegi heal ja selgel päeval võisid pommid sihtmärgist kilomeetrite kaugusel langeda.
Nad ei tabanud sihtmärke
ja olid palju enam ise sihtmärgid,
keda Saksa hävitajad ründasid. Neid hävitati.
RAAMATU „FIRE AND FURY“ AUTOR
Selle hunniku igas kuupmeetris on üks lennuk,
22 000 ameeriklaste töötundi.
Iga meeter tähendab kümmet surnud või vangistatud ameeriklast.
Kõige hullem, mis juhtuda sai, oli see, et sind alla lastakse.
NATSIDE OKUPEERITUD PRANTSUSMAA
Teadsime alati, et see oli võimalik.
Kuna olime noored ja pidasime end surematuks,
arvasime, et kõik teised võivad langeda,
kuid meiega seda ei juhtu.
LAHINGUS KADUNUD
Teadsin, kui palju ema minu pärast muretses,
ja teadsin, et ta saab sõjaministeeriumist mu kadumise kohta telegrammi,
ning ta ei teaks, mis minuga juhtus.
Lenduritele anti langevarjud, kuid neid ei õpetatud kasutama,
ja nad said väga põgusa väljaõppe põgenemise ning varjumise taktikas.
Lisaks ei hoiatatud neid piisavalt, kui pommitatud linnade inimesed
hakkasid sagedamini alla kukkunud lendureid ründama.
Cleven jõudis maapinnale
ja nägi, kuidas talunikud kogunesid.
Järgmisena mäletab ta,
et talunik torkas talle hangu rindu, oma 3 mm, ja hakkas seda sisse suruma.
Siis ilmus välja Luftwaffe sõjapolitsei.
Mind viidi Saksa lennuväljale,
kuhu koondati kõik Ameerika lendurid, kes tol päeval tabati.
DULAG LUFT FRANKFURT, SAKSAMAA
Üks kutt kuulas mind üle
ja õnnitles mind edutamise puhul.
Olin kolm päeva varem leitnandiks saanud.
See üllatas mind.
Siis ulatas ta mulle ankeedi,
kus oli mu nimi, sünnikuupäev, mu vanemate nimed ja aadress.
Sakslastel olid USA-s spioonid,
kes neile kohalikke ajalehti saatsid.
Nad lasid sul lõõgastuda. Sul tekkis tunne, et pead vestlust
ja nad teavad sinust kõike.
See hillitsetud ülekuulamistaktika
toimis vahel pahaaimamatute lenduritega,
kes edastasid infot, mida nad ei pidanud oluliseks,
kuid mis pakkus ülekuulajatele huvi.
Järgmisel hommikul pandi meid kaubavagunisse.
Meid oli vagunis 30 või 40.
Keegi ei teadnud, mis edasi saab.
STALAG LUFT III SAGAN, SAKSAMAA
Mäletan, et astusin väravast sisse
ja seal olid suured puuvaiad,
kõikjal oli okastraat
ja kõigis nurkades olid vahitornid.
Kõrgest aiast umbes kolme meetri kaugusel
oli madalam aed.
Meile öeldi, et kui läheme üle madalama aia, saame kuuli.
Paljud seal olnud ameeriklastest sõjavangid
pärinesid 100. pommitajate grupist
ja nad lasti alla enne mind.
Kui nad meid nägid,
hakkasid osad naerma ja ütlesid: „Me ootasime sind. Oled viimaks kohal.“
Cleven ja Egan saabusid Stalag Luft III-e mõnepäevase vahega.
Cleven hakkas kohe vigastatud Eganit tögama
ja peagi olid nad taas toanaabrid
ning haarasid kiiresti laagris juhtohjad.
Elasime koos, tegime koos süüa,
pesime koos riideid, käisime koos pesemas.
Saime kord nädalas duši all käia, kui vedas.
Elu Stalag Lufti laagrites
käis väga kindla režiimi järgi.
Kõik käis sõjalise korra järgi, et neil oleks tegemist,
et distsipliin säiliks ja et kõik elus püsiksid.
TEHERAN, IRAAN
Novembris 1943 toimunud salakohtumisel Teherani konverentsil
leppisid Roosevelt, Churchill ja Stalin kokku teise rinde loomises,
mille pidid kavandama ja looma ameeriklased ning britid.
Pidi toimuma ajaloo suurim meredessantrünnak
viiele rannale Normandias Prantsusmaal. Operatsiooni nimi oli Overlord.
See oli planeeritud toimuma mais 1944 ehk kuus kuud hiljem.
Kindral Eisenhower toodi Londonisse.
Ta ütles, et laevastik ei saa tegutseda enne, kui Luftwaffe on maha surutud.
MISSIOONITAHVEL LAHINGUKÄSK
Nüüd oli see meie missioon.
Teadsime, et dessant ei saanud toimuda enne,
kui õhus oli saavutatud ülemvõim.
Eesmärk oli alla tulistada nii palju hävitajaid,
et sakslased ei saaks neid enam kasutada.
Oleme hävitajate pärast väga palju kaotusi kandnud.
KINDRAL JAMES DOOLITTLE'I HÄÄL
8. ÕHUARMEE KOMANDÖR 1944-1945
Nii et kodus on käivitatud programm suurema hulga hävitajate ehitamiseks.
1943. aasta lõpus saabus Inglismaale hävitaja,
mida 8. õhuarmee oli kaua oodanud.
See oli P-51 Mustang.
Mustang. P-51.
Maailma pikima lennukaugusega hävitaja.
Kiire, tõuseb järsku, langeb järsku ja pöörab järsku.
Kui tulid P-51-d,
suutsid need meid sihtmärkideni ja tagasi eskortida.
Lisaks muudeti ka P-47-eid
ja nende tiibadele kinnitati paagid, et nad meid saata saaksid.
Kui Emdenisse suundusime, nägin neid kauneid P-51-sid
ja mõtlesin vist esimest korda: „Ma elan selle üle.“
Peamine missioon
polnud pommitajaid kaitsta ja koju saata.
Eesmärk oli Luftwaffet õhus ja maapinnal hävitada.
Pühapäeva hommikul, 20. veebruaril...
20. VEEBRUAR 1944 NELI KUUD NORMANDIA DESSANDINI
...toimus Ameerika strateegiliste õhujõudude ajaloo suurim rünnak.
See oli sissejuhatus dessandile.
Nad korraldasid päevast päeva toimunud reidide seeria.
See pidi sõja saatuse otsustama.
Päevast päeva, kuust kuusse,
võitlevad Mustang ja Thunderbolt Me 109 ja Fw 190 vastu.
Meie hävitajad ründavad, ründavad ja ründavad.
Vaenlase kaotused ületavad neljakordselt meie omasid.
Saksa pilootide kaotuste osakaal lääne rindel
vahemikus jaanuarist maini 1944 oli 99%.
Neid lihtsalt tümitati.
Alles siis, kui Mustangid sõtta astusid,
saavutasid Ameerika ja Inglismaa õhus ülemvõimu.
Kui tahad vaenlase südamesse tungida
ja tahad Luftwaffe õhku meelitada, pead Berliini ründama.
KIRJANIK
Kui toimus koosolek ja kardin eest tõmmati,
ulatus pael Berliinini.
Esmalt olid kõik vait ja siis hüüdsid.
Sa ei kuule, mis sinust kaheksa kilomeetrit allpool toimub,
kuid sorteerimisjaamad, kemikaalitsisternid, laevad, laod,
varumootorid ja kuullaagritehased hävinevad kaoses.
See oli ameeriklaste esimene õhurünnak Berliinile.
See oli 8. õhuarmee raskeim sihtmärk,
kuid see tuli ära teha.
Võin öelda, et kui ma oleks Saksamaal olnud
ja näinud iga päev pommitajate horde pomme alla viskamas,
oleks see mu võitlusvaimule rängalt mõjunud.
See pidi nii tsiviilisikutele kui ka sõjaväelastele rängalt mõjuma.
Üks kõige halvemaid asju sõjavangipõlve juures on see,
et sa ei tea, kui kaua sind vangistuses hoitakse.
Sa pole ju saanud kindlat karistust.
Pidid seal olema, kuni põgened või see kõik läbi saab.
Hakkasin tunnelit kaevama.
Seal oli vana tualett, kus oli plaaditud põrand.
Mõtlesin, et vaatame, kas seal annab midagi teha.
Mu mõte oli plaadid eemaldada,
nii et saaksime kaevata.
Valvurid märkasid seda peaaegu kohe.
76 briti vangi põgenes tunneli kaudu.
Nad asusid meie kõrval ja kaevasid tunneli.
Seda nimetati suureks põgenemiseks.
Kõik peale kahe briti tabati ja sakslased hukkasid 50 meest.
Meie veidigi normaalne läbisaamine sakslastega
oli pärast seda kadunud.
Sain ühel päeval telefonikõne ja mulle öeldi:
„Kindral LeMay soovib sinuga rääkida.“
Ta ütles: „Jeffrey, ma vajan grupi komandöri
95. ja 100. pommitajate grupile.
Võid ise valida.“
95. POMMITAJATE GRUPI STAAP
95. grupp oli väga eeskujulik.
Nad kandsid vähe kaotusi.
Pommitamise tulemused olid head ja mõtlesin, et minust on rohkem kasu,
kui lähen 95. asemel 100. gruppi.
Helistasin talle tagasi ja ütlesin, et tema loal
asuksin 100. pommitajate grupi etteotsa.
Küsisin temalt: „Millal pean kohal olema?“ Ta vastas: „Täna pärastlõunal.“
Esimese asjana palusin kindral LeMayd, et ta vabastaks 100. grupi missioonidest
kaheks päevaks ja ta tegi seda.
Nii et järgmised kaks päeva,
neli tundi hommikul ja neli tundi õhtul,
lendasime kõigi 100. grupi lennukitega formatsioonis.
Tom Jeffrey oli energiline, karismaatiline, tark
ja ta tundis hästi nii lennukeid kui ka õhuvõitlust.
Lasin juhtlennukist formatsiooni pildistada,
et tuvastada, kes lendas hästi ja kes viletsasti.
Siis võtsin vana lennuki ja tegin formatsiooni ümber tiire,
edasi ja tagasi, ning üritasin nad õigesse kohta suunata.
Komandörid käisid kõvasti pinda,
et formatsioon tihedalt koos püsiks.
Olime tihedalt koos ja kästi veel tihedamaks tõmmata.
Pärast kaht päeva
lendas 100. grupp parimas formatsioonis, mida iial näinud olin.
Muutusime alles Jeffrey saabumisega suurepäraseks grupiks.
Minu arvates õhuväe parimaks grupiks.
8. õhuarmee pommitaja meeskond pidi osalema 25 missioonil.
Kui 25 missiooni täis sai,
saadeti sind tagasi koju USA-sse.
Pärast nende läbimist öeldi mulle, et ma võin jääda
ja eskadrilli komandöriks hakata või USA-sse naasta.
Jõudsin järeldusele, et mul oli ääretult hästi läinud
ja vedanud, et ma elus olin, ning otsustasin mitte riskida.
Nii et otsustasin koju naasta.
Rosie Rosenthal läbis oma 25 missiooni
8. märtsil 1944, kui toimus Berliini pommitamine.
Meeskond ärgitas mind naasmisel madalalt üle lendama.
Olin väga konservatiivne piloot ja ütlesin: „Ma ei tee seda.“
Ent tagasiteel mõtlesin, et miks ka mitte.
Suundusin otse torni suunas ja kõik viskasid kõhuli,
lendasin kolm või neli korda madalalt üle ning maandusin.
Siis pöördus keegi mu poole ja ütles:
„Rosie, kas tead, et seal oli kindral Huglin?
Ta viskas kõhuli ja ta riided said mustaks.“
Ja siis astus koosolekuruumi kindral Huglin.
Ta tuli, haaras mu käe pihku
ja ütles: „Oli see vast napikas, Rosie.“
Kõik teadsid, et Normandia dessant lähenes.
Reichile lõpu peale tegemine oli Rosiele tähtis eesmärk.
Siit lahkumine tähendas universumi keskpunktist lahkumist.
Siis otsustasin lendamist jätkata
ja lõpuks määrati mind eskadrilli komandöriks.
Täna põhjustasid 650 Ameerika lendavat kindlust
ränka kahju Saksa kaitserajatistele rannikul.
Lendasin Prantsusmaale sihtmärke pommitama.
Kui ma naasin, tuldi mulle vastu
ja öeldi, et pean õhtul kindral LeMay staapi minema.
Kindral LeMay marssis ruumi ja teatas, et liitlasväed
maabuvad järgmisel hommikul Normandia rannikul.
Aga ta ütles, et me peame mõistma täielikult
selle sündmuse tähtsust:
et 8. õhuarmee on valmis ohverdama kõik oma lennukid,
et sõdurid kindlasti kaldale saaks.
Mäletan, et tulin koosolekule
ja kui kardin kaardilt eest tõmmati, kostsid hõisked.
Ma polnud iial midagi sellist meeskondadelt kuulnud.
Lõpuks oli Normandia dessant käes.
6. JUUNI 1944
NORMANDIA DESSANT
Ekspeditsioonivägede sõdurid, meremehed, lendurid,
asute peagi vägevale ristiretkele...
LIITLASVÄGEDE ÜLEMJUHATAJA KINDRAL EISENHOWERI HÄÄL
...milleks oleme palju kuid valmistunud.
Maailma pilgud jälgivad teid.
Teie ülesanne pole lihtne.
Teie vaenlane on hästi valmistunud, hästi varustatud ja lahingus karastunud.
Ta võitleb raevukalt.
Usun täielikult teie vaprusesse, kohusetundlikkusse ja lahinguoskustesse.
Me ei lepi vähemaga kui täieliku võiduga.
Kui lendasime üle väina,
nägime all tuhandetest laevadest koosnevat armaadat.
See tekitas elevust. Üks meeskonna liige hakkas palvetama ja me ühinesime temaga.
Siin Robert St. John NBC uudistetoimetusest New Yorgis.
See on pöördeline hetk maailma ajaloos.
Kindral Dwight Eisenhoweri mehed lahkuvad oma maabumislaevadelt
ja võitlevad rannikul, et vallutada natside Euroopa kindlus.
Nad tulevad merelt
ja ründavad vaenlast hävitajate üüratu parve all.
Pommitamine õhust aina jätkus.
Maavägesid toetavad lendurid ei saanud täna puhata.
Kui üks reid sai läbi, tankisid nad kütust, laadisid pommid ja moona peale
ning suundusid süngel ilmel aina uuele ja uuele reidile.
Luftwaffe ei sekkunud peaaegu üldse,
kui Normandiasse tungisime.
Õhuvägi mängis tähtsat rolli
pealetungis üle La Manche'i väina.
Saksamaa pidi nüüd võitlema kahel rindel,
Angloameerika liitlaste vastu läänes ja venelaste vastu idas.
INGLISMAA - PRANTSUSMAA - SAKSAMAA VENE RINNE
Augustis 1944 avastas Punaarmee Majdaneki,
natside hüljatud koondus- ja hävituslaagri Lublini lähedal Poolas.
See oli ümberlükkamatu tõend Hitleri programmist juudid Euroopas hävitada.
LAAGRIS AVASTATUD NATSIDE TAPMISMASIN
Meie invasiooniväed ründavad
natside sõjaväge, kellele on antud käsk ennem surra kui taganeda.
STALAG LUFT III SAGAN, SAKSAMAA
Ometi peavad nad surema või taganema, kuna selles rünnakus osalevad
kõik väed, mida liitlased lahingusse saata saavad.
Meie laagris olid salajased raadiod...
100. POMMITAJATE GRUPI POMMISIHTUR
...ja teadsime enam-vähem kõike, mida BBC teadis.
Kui juunis 1944 algas pealetung,
teadsime, et me ei jää sinna igaveseks.
Stalag Luft III-e toodi endiselt alla tulistatud lendureid.
Nende seas oli hulk mustanahalisi piloote
nagu nooremleitnandid Alexander Jefferson ja Richard Macon,
kes kuulusid 332. hävitajate gruppi, keda kutsuti punasabadeks.
Tuskegee piloodid värvisid oma lennukite sabad tulipunaseks.
Isegi kui ei teatud, et neid lennukeid juhtisid mustanahalised...
KIRJANIK
...teati, et nad olid punasabad.
Me ei muretsenud vaenlasega kohtumise pärast,
kuna teadsime, et olime paremad lendurid.
Ma ütlesin: „Valmis, sihi, tuld.“
332. HÄVITAJATE GRUPI PILOOT
Need vaprad mustanahalised lendurid ootasid
võimalust oma panust anda ja näitasid end heast küljest.
Õhuvägi ja eriti pommitajate meeskonnad,
kes teostasid pikki ja ohtlikke reide, hindasid punasabasid kõrgemalt
kui teisi hävitajate eskadrille, kellega nad lendasid.
RAAMATU „FREEDOM FLYERS“ AUTOR
Macon ja Jefferson kogesid rassilist segregatsiooni,
kui viibisid õhuväe baasides Ameerikas ja Itaalias,
ning avastasid üllatusega,
et Stalag Luft III barakkides polnud segregatsiooni.
Laagrisse tuli umbes 150 inimest ja meid rivistati üles.
Lõpuks tuli rivi ette pikk Kentucky maakas.
332. HÄVITAJATE GRUPI PILOOT
Ta jalutas mu juurde ja ütles: „Ah sa mait, võtan selle poisi.“
Kolonel tuli ja ütles: „Leitnant, mine temaga.“
„Just nii.“
Sakslased viisid mu barakki
ja näitasid, kus ma magan - nari kolmandal korrusel.
Ma ei saanud veel aru, kui raskelt olin viga saanud.
Olin vööst allapoole halvatud.
Kui sakslased seda märkasid,
üritasid nad seletada,
kes oma alumise nari mulle annab.
Keegi ei liigutanud.
Lõpuks ütles Texase kutt: „Ta võib mu nari saada. Lähen üles.“
Meist said parimad sõbrad.
Need mehed pidid kokku hoidma, et vangis ellu jääda.
Nad lasid oma rassilisest vaenust lahti või vähemalt surusid selle alla,
kuna nad pidid koostööd tegema, et võitlusvaim püsiks
ja nad selle üle elaksid.
Üks õhuväe viimaseid operatsioone oli suunatud Reichi kütusevarude vastu,
kui pommitati Saksa sünteetilise kütuse tehaseid.
Lisaks pidid liitlased ründama kivisöe transpordi- ja hoiustamistaristut,
kuna seda kasutati lennukikütuse tehastes.
See õhublokaad pidi Reichi sõjamasina halvama
ja Saksa armee vajaliku õhutoeta jätma,
kui sõja otsustavad lahingud saabuvad.
Olime kella ühe või kaheni öösel ohvitseride klubis.
Ühtäkki kuulsime teadet,
et peame hommikul missiooniks valmis olema.
Õhku tõusis 2000 raskepommitajat.
Nägid horisondil vaid nelja mootoriga pommitajaid.
Selleks, et hävitada vaid üks tehas Leunas, Merseburgi lähedal,
pidi 6000 pommitajat ligikaudu 40 missiooni läbi viima.
Me grupp juhtis üht suurimat reidi Berliinile.
See oli väga kaunis päev.
Päike säras, ühtki pilve ei paistnud.
Kui sihtmärgile lähenesime, sai lennuk tabamuse,
kuid jätkasime missiooni ja pommitasime sihtmärki,
kuigi teadsime, et me ei suuda baasi naasta.
Lennukis oli suitsu ja tuld ning teadsin, et pidin väljuma.
Kui välja hüppasin, arvasin, et olen paradiisis.
Ühtäkki prantsatasin vastu maad, vaatasin üles
ja nägin kolme relvastatud sõdurit endale lähenemas.
Üks sõdur tõstis relva üles ja hakkas mind lööma.
Märkasin tema mütsil Punaarmee märki.
Ma hüüdsin: „Amerikanski, Roosevelt,
Stalin, Churchill, Pepsi-Cola,
Coca-Cola, Lucky Strike.“
Berliini reid oli Rosie 52. ja viimane missioon.
Ükski 100. grupi piloot polnud rohkematel missioonidel osalenud.
Pärast Vene haiglas taastumist
naasis Rosie Thorpe Abbottsisse,
kust ta poolteist aastat varem oma esimesele missioonile asus.
Venelased koputasid uksele.
Kuulsime kauguses suurtükke ja teisi lahinguhelisid.
Hitler kaalus pikalt,
kas vangid laagrist ära viia või nad tappa.
RAAMATU „FROM INTERROGATION TO LIBERATION“ AUTOR
See võimalus oli olemas.
Ühel õhtul
ütlesid sakslased me ameeriklasest kõrgemale ohvitserile,
et meid evakueeritakse viivitamata
ja et asume tunni pärast rännakule.
Meile öeldi, et seda tehti meie turvalisuse pärast.
Meile öeldi seda, aga teadsime, et see polnud nii.
Lendurid ei teadnud, kuhu nad suunduvad.
Nad kartsid, et Hitler kasutab Ameerika lendureid inimkilbina.
Ja käimas oli Euroopa viimase saja aasta kõige karmim talv.
Äärmiselt külm oli kõndida. Lumi ulatus põlvedeni.
Kõndisime väga põgusate pausidega terve öö järgmise pärastlõunani välja.
SAKSAMAA - TŠEHHOSLOVAKKIA
Sprembergis pandi meid rongi peale.
Olime kaubavagunites.
Igasse vagunisse topiti 60-70 meest.
Polnud ruumi istudagi.
See oli põrgu.
Olime nagu kilud karbis.
Kui keegi kukkus, astuti talle peale.
Kui rong seisma jäi, prõmmisid mehed ust, et välja pääseda.
Valvurid avasid viimaks uksed.
Kujutate ette, kui hull see oli.
STALAG VII-A MOOSBURG, SAKSAMAA
Seal oli laager, mis oli mõeldud 8 000-10 000 inimesele.
Aga seal oli üle 100 000 inimese.
Seda võinuks nimetada põrgulaagriks.
Barakke polnud, inimesed magasid telkides.
Tingimused olid kohutavad.
Keegi ei teadnud, mis neist saab.
29. APRILL 1945
Ühel päeval jalutasime laagris ringi.
Keegi ütles: „Seal on tank. Seal on Shermani tank.“
Vaatasime ja silmapiiril paistiski Shermani tank.
Pattoni 3. armee jõudis kohale.
Nägin Pattonit tanki peal, kui ta Stalag VII-A väravast sisenes.
Meid vabastati.
Mehed läksid lipuvarda juurde ja tõmbasid haakristi alla.
Siis toodi USA lipp, tõmmati vardasse ja võtsime valvelasendi.
Meil polnud vorme seljas. Riided olid räbaldunud ja puha.
Küllap oli see mu elu vägevaim auandmine.
Oli väga emotsionaalne hetk.
Viimaks meid vabastati
pärast kõiki neid vangilaagris veedetud kuid ja aastaid.
Mitmes mõttes oli raske uskuda, et saime viimaks koju minna.
London kutsub.
Kuulake järgmist uudist.
Saksa raadios teatati just, et Hitler on surnud.
NATSIDE SÕNUL ON HITLER SURNUD
1. mail 1945, kui maailm kuulis Hitleri enesetapust,
asus 100. grupp viimasele missioonile,
mida nimetati operatsiooniks Chowhound.
Meeskonnad viskasid langevarjudega alla toitu, mitte pomme.
See oli abi peaaegu viiele miljonile nälgivale inimesele Hollandis,
mis oli endiselt fanaatiliste natside okupatsiooni all.
Kui pommitajad jõudsid Amsterdami lähistele,
lendasid nad üle värviliste tulbipõldude.
SUUR AITÄH
Ühel olid lilled pügatud nii, et oli näha kirja: „Suur aitäh, jänkid“.
LIITLASED KUULUTAVAD, ET SEE ON LÄBI
Sõda Euroopas oli läbi.
100. grupi meeskonnad pakkisid asjad kokku
ja Thorpe Abbotsit ümbritsevate külade elanikud
panid pidulikud riided selga
ja tulid neid pikale teekonnale ära saatma.
TERE TULEMAST KOJU
Kui Atlantasse jõudsin, läksin telefoniputkasse,
helistasin emale ja ütlesin, et olin kodus.
Muidugi puhkes ta nutma
ja nad tulid...
Nad sõitsid Fort McPhersonisse, võtsid mu peale ja sain koju.
Naasime Californiasse.
Mu ema ja isa olid seal.
Toimus suur kokkusaamine ja olin seitsmendas taevas.
Siis nägin oma tulevast naist Barbarat.
Kolm nädalat hiljem abiellusime.
Verise Sajanda mehed olid viimaks kodus,
uuesti koos oma perede,
abikaasade
ja kallimatega.
Mõne jaoks oli see esimene kord pärast sõtta minekut.
Kui teenistusest lahkusin, olin kurnatud.
Olin kogenud tohutuid katsumusi
ja tahtsin selle selja taha jätta ning tsiviilelu jätkata.
Naasin samasse firmasse, kus enne töötasin,
ja ma polnud valmis tööle naasma.
Ja kui olin seal kuus kuud olnud...
LIITLASED SÜÜDISTAVAD HITLERI REŽIIMI MÕRVAS
...kuulsin võimalusest minna Nürnbergi kohtuprotsessi süüdistajaks.
SÕJAKURITEGUDE KOMISJON
Kohtusin teel sinna laevas kauni naisega,
kes oli samuti jurist ja kes sinna süüdistajana suundus.
Kümne päeva pärast olime kihlatud
ja abiellusime Nürnbergis.
Nägin süüdistatavaid, kes olid nüüd võimetud.
Nad istusid lootusetult, nende üle peeti kohut ja nad mõisteti süüdi.
Kui seda nägin, sai minu jaoks sõda läbi.
Teine maailmasõda oli inimkonna ajaloo laastavaim sündmus.
Kõige ohvriterohkem sõda ajaloos.
8. õhuarmee kandis proportsionaalselt kõige suuremaid kaotusi
Ameerika sõjaväes.
Elasin selle üle
ja kui seda pärast kõiki aastaid meenutan,
oli see minu jaoks elumuutev kogemus.
Kui praegu
tajud elevust, romantikat, müütilisust... See on olemas.
Sõbrad, kelle tollal leidsin, päästsid korduvalt minu elu.
Nad olid parimatest parimad sõbrad.
Meiega teeninud inimesed olid pühendunud,
nad tegid ohverdusi ja olid väga vaprad.
Jagasime südamevalu ja naeru.
Nägime, kuidas me kamraadid kukkusid alla, said surma
või haavata ja langesid sõjavangi.
Meil tekkis tohutu austus üksteise vastu ja me saime ühise võidu.
351. ESKADRILL 100. GRUPI ESIMENE AASTAPÄEV
Usun, et kõik me inimesed kogesid seda.
Imelisel kombel tulid inimesed kokku.
Tuleb anda au meestele ja naistele,
kes ohverdasid oma elu ja maailma fašismi käest päästsid.
Meie vabadus ei tulnud niisama.
Selle eest maksis minu põlvkond
ja sellele eelnenud põlvkonnad.
Ja sel põhjusel usun,
et teise maailmasõja põlvkond väärib mäletamist.
PEALE LUGES TOM HANKS
ERILINE TÄNU USA KAITSEMINISTEERIUMILE
JA USA ÕHUVÄE AJALOOLISTE UURINGUTE AGENTUURILE
MAXWELLI ÕHUVÄEBAASIS
Tõlkinud Vova Kljain