Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Ét måltid? - Kan det være alt?
- Lige, hvad jeg vil? - Tja…
- Asparges. - Lasagne.
- Pizza. - En…
Chokoladekage med kokossukker.
Spejlæg og fritter.
- Rå vegansk salat. - Jeg spiser pizza hver dag.
- Hvidløgsrejer. - Vaniljeisen for sig selv?
Blommen skal være helt fast.
- Med bulgur. - Den med mest kød på.
Det må ikke røre hinanden.
- Og hel. - Oksekød, svinekød og kylling.
- Og gurkemeje. - En genstand…
- Kan det være alt? - Tja…
Kuglepennen.
- En lommekniv. - En økse?
- En dildo. - En dolk.
Det er fis.
Et virkelig smukt maleri.
Kan du garantere, at jeg får pizza hver dag?
Det garanterer jeg.
Ellers kan jeg blive virkelig vred.
Hvor vred?
Du ved, hvorfor jeg er her, ikke?
Der står, du prøvede at sætte ild til dine forældres hus, mens de sov.
Så virkelig vred.
Ejer I ikke skam i livet? Røvhuller!
Hvad glor du på?
- 21! - Ham, der gemmer sig.
Ham på 21. etage.
Han spiser kødet på pizzaen og svinekammen.
Du har klokket i det allerede første dag.
21!
Hallo! Nej!
- Nej. - Skide nybegynder.
Hvor tit skal vi sige det?
At jeg kun må spise min egen mad?
Ja. Eller noget, som andre frivilligt bytter med dig.
Sådan er loven.
Den lov, som den, der spiste min mad, ignorerede?
Det ordner vi i morgen.
Du kan ikke te dig som en barbar og spise, hvad du vil.
Nej. For barbarerne er dem på niveau 21, der spiste min mad.
Jeg har da ret til at spise…
Du har ret til, at vi loyalister beskytter din mad, ja.
Vi arbejder på det.
Takler loyalisterne det sådan her, så har vi et problem.
Det er ikke let, men siden solidaritetsrevolutionen
bliver hullet mere fair for hver måned.
Med alles hjælp vil loven snart nå det nederste niveau.
Kan du ikke se, at spiser du andres mad,
føler de sig forurettede, og at de har ret til at spise, hvad de vil?
Det vil gå ud over andre, der så skader endnu flere.
Det har en dominoeffekt, og de nederste niveauer vil sulte.
Er I færdige?
Det er det, der sker, hvis du spiser kyllingen, din nar.
"Nar"?
Se lige, hvad narren gør nu.
De har ret. Det er det, der sker.
Ja. Det kan du sagtens sige.
Ingen spiste dine kartoffelkroketter.
Vil du have en?
Ja tak.
Men ikke flere overraskelser i morgen, vel?
Godt. Spis i en fart, før platformen kører ned.
Administrationen lader os ikke beholde maden.
Det straffer de, og de straffer det kun en gang, okay?
Det er forstået.
Hvorfor straffer de ikke røvhullerne på niveau 21, der spiste min pizza?
Vi lavede reglen om at spise vores egen mad, ikke administrationen.
Husk, du er heldig, du vågnede på niveau 24 i denne måned.
I næste måned kan du ende på et lavt niveau.
Men det, du lige gjorde, på din første dag, var nobelt.
Respekter andre, og hold orden på dit niveau.
Lad dig ikke kue af hullet.
"Lad dig ikke kue af hullet."
Hvad hedder du?
Zamiatin.
Perempuán.
Min livret er faktisk de skinkekroketter, min eks lavede.
Men det er jo umuligt nu.
Savner du ham?
Hvad søger du i hullet?
Tid.
Tid til at glemme, hvad jeg gjorde.
44!
44.
44!
44! Send oplysningen videre. Send den videre!
- 44! - Send den videre!
Kommunikationskæden stoppede på niveau 44.
Vi ved ikke, om maden blev fordelt retfærdigt derfra.
Det ikke var fra niveau 21 og nedefter.
- Hvor mange niveauer er der? - 333.
Det er lige meget, hvor mange der er. Det vigtige er, at maden når dem alle.
I morgen tager vores venner på niveau 19 og 20
ned til 21 for at forsvare din pizza.
Og dem fra niveau 42 og 43 tager ned til niveau 44,
så folk længere nede får mad.
Sådan fungerer det.
I må hellere træde tilbage.
Hvad? Må vi ikke engang stå her?
- Hvad følte du? - Da jeg næsten slog mine forældre ihjel?
Undskyld. Vent lige.
Der står, at du ville stikke ild til dit værelse.
Men 30 sekunder efter skiftede du mening.
Kun papirkurven og den selvbiografi, du skrev på,
og et par gamle pizzaæsker gik op i røg.
Hør her, din nar.
De sendte mig hertil, fordi de frygter mig.
Hvor er min mad?
Hvor er…
Hvad sker der?
Dem på niveau 21 gør modstand.
De bliver nok straffet den der ene gang.
- Hvem mere? Dig. Dig! Kom så. - Din skide…
Godt!
Kom nu, 22!
Kom så!
De er på platformen.
Kan de ikke stoppe dem på 22, er det op til os at pacificere dem.
Også dig.
Hvordan op til os?
Jeg vil ikke slås. Ingen sagde noget om at slås.
Jeg tilgiver dem for i går. Slut.
Brug tremmerne fra sengene.
Her. Nu!
- Hvad gør vi? - Aner det ikke.
Révolution solidaire!
Kom i sving!
Hallo!
- Hvad sker der? - De beder os slås.
- Hvad? - Om mad. Med dem over os.
Nous?
Hallo, deroppe! Kan I høre mig?
Tag min pizza. Det er okay. Tag den!
Men I må ikke gøre mig fortræd.
- Hallo! - Pis.
Det er varmt!
La plate-forme.
Maden! Vi skal af med maden! Hjælp os!
Det er koldt.
De fryser os.
Det er koldt!
Sådan.
Det var det hele.
Det var alt.
Flot klaret.
Meget modigt.
- Er han stadig bevidstløs? - Ja.
Vil du have pizza? Vil du have pizza, din nar?
- Vil du? - Stop!
Den synder har udrettet store skader.
Det er hans skyld, alle sulter i dag.
- Men sådan gør vi ikke herinde. - Nej.
Det, I gør, er langt mere raffineret.
- Hvad? - Måske er han ikke eneansvarlig.
Jeg kunne have spist noget andet i går.
Der var masser af mad, men I stoppede mig.
Er det vores skyld?
Nogle gange kan man give folk lidt råderum…
Nej! Tu fermes ta gueule, maintenant!
Nej.
Frihed har intet at gøre med at spise, hvad man vil. Intet, okay?
Hun er død.
Nej. Enculé de merde! Fils de pute de merde!
Det var meget modigt.
Stop så!
Hvad gør vi med ham?
I to gør ingenting.
Jeg tager ned med ham, til jeg finder en udvalgt.
En udvalgt…
De var de heldige, der mødte mesteren. Ham, der fastsatte rammerne for loven.
- De står for lovens håndhævelse… - Vent.
"Mesteren"?
De kalder ham også…
…Messias
eller hidalgo.
- Ingen ved, om han stadig lever. - Eller om han fandtes.
For længe siden, før jeg kom hertil,
sendte mesteren et håbets budskab.
Han siges at have overlevet en måned uden mad på et af de laveste niveauer.
Han mediterede.
Måneden efter vågnede han på et andet niveau,
hvor ingen mad nåede frem.
Han skar lunser af sit lår…
Det gav han til de trængende.
De udvalgte.
Siden da har de måned for måned udbredt hans solidaritetsbudskab i hele hullet.
De går ind for ligelig fordeling af maden.
Det er noget, vi skal opnå sammen.
Også hvis der må rulle hoveder.
Fint, Robespierre.
Men jeg har ikke spist i to dage.
Jeg vil have min pizza!
Er du sikker på det, Robespierre?
Vil mesteren ikke hellere have, at du skærer hende ud
og giver hende til de trængende?
Hun er allerede stegt.
Loven forbyder kannibalisme, siden mesteren viste os sit offer.
Du digter nye regler hver dag.
De tilhører dem, der døde i går.
- Jeg skal smide dem væk. - Hvorfor?
- Ifølge loven må vi kun spise ét måltid. - Men hvorfor?
Vilkårlig fordeling af resterne er kun til gavn for et fåtal.
Ingen vil respektere en lov, der tillader ulighed.
Det behøver ikke være vilkårligt. Vi kan spise resterne selv!
Okay, alors…
Muslinger, torreznos og lammekølle.
Nu vogter I over måltiderne, der tilhører de savnede ovenover.
Hver dag skal I sikre, maden når urørt frem,
og komme stridighederne til livs.
Hvis I vil, må I bytte, men så skal I kassere jeres egen mad.
Okay.
Tro mig. Det er på sigt det bedste.
Ingen bør se andres død som en belønning, vel?
Allez.
Hvad er hans straf?
Den bliver hård.
Men retfærdig.
Jeg håber, jeg finder en udvalgt, før jeg når blokaden på niveau 44.
Der er ikke mange tilbage.
Respekter loven.
Og håndhæv den.
Tror du på alt det?
Det er sidste dag her.
Vis mig, hvad du kan.
Jeg er mere til videnskab.
Jeg er ikke så dum, som jeg ser ud.
Jeg viede mit liv til matematikken.
Men jeg opgav den.
Hvorfor?
Det var det her. Kvadratroden af minus en.
Svaret er, hvad matematikerne kalder et imaginært tal.
Imaginært.
En dag indså jeg, at kunne vi acceptere en løsning,
der ikke stemmer med nogen realitet i vores eget univers,
kunne jeg ikke stole på matematikken.
Eller på noget andet.
Jeg sagde op og efterlod min forskning på universitetet.
Jeg forlod min familie.
- Forlod du dem over det? - Jeg flyttede ind hos mine forældre.
Har du børn?
Hvorfor er det imaginære slemt?
Hvad med dig? Har du børn?
Det imaginære findes ikke.
Og vi kan ikke bruge det til noget.
Hvad er din historie, Perempuán?
Jeg skal have tid til…
…at tilgive mig selv.
Denne måned nåede maden niveau 175.
- Den nåede niveau 175! - Det skal fejres.
Hørte du det? Niveau 175.
Kom her.
- Hvorfor? - Vi skal danse.
Danse?
Du er tosset.
Okay.
179. Cannelloni og sursødt svinekød.
Pizza og kroketter.
Nogle af dem længere nede samarbejder ikke.
De spiser alt, de kan, når maden kommer.
- Hvad er dit måltid? - Jeg bestilte dessert. Pantxineta.
Dessert ville være rart ind imellem.
Kan du ikke se, hvor vi er?
Systemet fungerer bedre hver måned. Vi må ikke tvivle nu.
169!
Er der nyt oppe fra jer?
Kæden stopper på 169. Andet ved vi ikke.
Bare Robespierres folk håndhæver loven og begynder at dele bank ud nu.
Loven er kærlighed. Loven er vilje.
Loven er kærlighed i viljens hænder.
Lad ikke tåberne lyve for jer, for der er kærlighed i hullet.
De føler sig ensomme og hjælpeløse, men loven gælder for alle.
I sidste måned fik han ikke mad i 25 dage. På niveau 165.
Skide tosse.
Min cellekammerat er ny. Der er flere nye ovenover.
Og nedenunder.
Der døde altså mange i sidste måned.
Vi var også nye, og vi lærte at respektere loven.
Vi lærte at respektere den på niveau 24.
Vi er alle blevet valgt.
Vi bliver alle ophævet til det højeste.
Sorg er blot skygger, der passerer og falmer.
Vemodet er ikke blandt os.
Styrke og kærlighed er i os.
Se! Se lyset, som mesteren bader os i.
Selv hvis vores hjem blev ødelagt af ild og sværd,
rokker det ikke ved hans usynlige hus.
Hans usynlige hus kan ikke rokkes.
I kender endnu ikke hele hans formål.
Han er i centrum for alt. Han er magikeren.
Han er livet.
Og han giver liv.
Han er flammen, der blusser
i alles hjerter og i alle stjernes kerne.
Se. Se lyset, som mesteren bader os i.
Stopper viljen til at råbe: "Hvorfor?", stopper viljen og sker således ikke.
Den ser loven, men den forstår intet. Han er flammen, der blusser.
- I alle stjerners kerne. - Hold dog op!
Det er tegnet, vi ventede på!
De udvalgte befrier hullet fra barbarerne.
- Ikke mere frygt. - Det var unødvendigt.
- Kommer de ikke og beskytter vores mad? - Og efterlader de ulydige ovenover?
Det er selvmord for alle andre.
Loven er magt,
strenghed og orden.
Den retfærdige skal forblive retfærdig.
- Den besudlede skal forblive besudlet. - Nu holder du kæft!
Hvor var det?
Langt oppe. Vi må stadig vente et par dage.
Vi skal finde og destruere forræderne.
Døden bliver smuk.
Døden forsegler vores sande kærlighed.
Gør det godt her, og I belønnes fra nu af.
Der er godt nyt.
Der er kun blokader på niveau 169 og 168.
Barbarerne prøver at sabotere kommunikationen,
men de udvalgte, der leder befrielsen, beder os være stærke.
Ikke den enøjede! Den skeløjede, for fanden!
Han beder os om at identificere krøblingen og den skeløjede kvinde,
der mæskede sig på niveau 176.
Og den store kleppert, der overfaldt sin makker på niveau 98.
- 24! - Hvad er der med 24?
Den fede mand! Torreznos!
En fed mand på niveau 24
spiste sin cellekammerats mad, det røvhul.
- Hvilket niveau var I på? - 46.
Hvad med jer?
74.
Okay.
Bare rolig. Ingen ved, vi var på 24.
De så os.
Når maden når frem, må vi kun spise vores egen.
Eller det, vi bytter os til. Jeg bestilte pizza.
Kroketter til mig.
Jeg dør, hvis jeg ikke får mad.
Når de når frem, skal vi gøre, som de befaler.
- Derefter gør vi alt, hvad vi er nødt til. - De straffer os for det.
Nej, du er her ikke, fordi de frygter dig.
Du gik ud af skolen som 16-årig.
Alle dine forretningsforetagender fejlede.
Din kone og dine børn smed dig ud.
Dine forældre var også trætte af dig.
Du fik tilbudt en plads, fordi de mener, du trænger til disciplin.
Disciplin.
Disciplin til hvad?
Disciplin.
Så drop dine ynkelige forsøg på at få opmærksomhed.
- Hvad laver du? - Jeg har begået mange fejl.
Ungerne er gode nok.
De er ikke kløgtige, og de ligner deres mor.
Jeg hader dem ikke.
- Hvad er det, du siger? - Jeg spiste mad, der ikke var min.
Hold dig væk.
Jeg skulle ikke have gjort det.
Hold dig væk.
- Hold dig væk! - Disciplin!
Jeg trækker dig ikke med i faldet.
Du fortjener ingen straf for at hjælpe mig.
Besøg mine børn, når du kommer ud.
Sig, jeg altid elskede dem.
Sig, at det i hvert fald…
…ikke var løgn.
Jeg tror helst på, han ikke led.
At han døde med det samme.
Hallo.
Alt ser vist fint ud deroppe. De fandt ingen barbarer.
Her får vi paella og stegte kinesiske ris.
Kroketter.
Rå vegansk salat og entrecôte med pebersauce.
På niveau 71 er alle loyalister eller nye. Vi ser deres adfærd an.
Vi er heldige. 51 er et godt niveau.
En gang om dagen kommer platformen med mad.
Vi har et par minutter til at spise, hvad vi valgte.
Hvad valgte du?
Hallo!
Hvad valgte du?
- Blommer. - Du må ikke spise andet.
Medmindre du bytter med nogen.
Er det din genstand?
Min pude.
Ellers kan jeg ikke sove.
Nogle af de nye respekterer ikke reglerne.
Der er vist to blokader. En på niveau 46 og en højere oppe.
Men der er en udvalgt deroppe, så han får dem hurtigt pacificeret.
Du får mad i morgen.
- Der er en barbar på niveau 54. - Det er ham fra niveau 2.
- Barbar! 54! - Der er en barbar på niveau 54!
Han lod, som om han var en af os, men de genkendte ham.
Han overfaldt sin nye cellekammerat.
- Han er fra niveau 2! - Ham der. Det er ham fra niveau 2!
Han var på 2. Dem på niveau 1 kunne ikke pacificere ham.
Den skiderik proppede sig hver dag, til han brækkede sig.
I morgen pacificerer vi ham, og så er det slut.
- Jeg tager med. - Nej, det behøver du ikke.
- Han skal ikke slippe fra det. - Nej, men reglen er klar.
Det må kun være de fire niveauer umiddelbart over.
Jeg så ham fra niveau 4!
Lad os få fat i ham!
Min cellekammerat døde på grund af syndere som ham dernede,
der mæskede sig på niveau 2 i sidste måned.
Respekterer de ikke loven, så dør folk.
Jo højere oppe man er, jo større er ansvaret.
Forstår du det?
Jeg forstår din vrede.
Det er den type, der smadrer det for os andre.
Fuck dig!
Ja! Det er Dagin Babi.
Den udvalgte er Dagin Babi! Hallo!
Det er Dagin Babi.
Den udvalgte er Dagin Babi.
Vi er frelst. Han tager ingen fanger.
Han må ikke undslippe.
- Hvad fanden laver I? - Får retfærdighed.
Ikke jer to!
Hvad fanden? Det kan I ikke.
- Seks er bedre. - Det er imod loven.
I risikerer kommunikationskæden.
Kæden kan snildt vedligeholdes med et hul på tre niveauer.
- Stig af. Vi gør det. - Nej, vi gør det.
I vælger. Risiker livet med os, eller bliv uden at bryde kæden!
Tag med dem. Jeg beskytter kæden.
Vi skal det svin til livs. Det er ordren ovenfra.
Skiderik. Hold kæft.
Jeg vil ikke have ballade. Jeg lægger det.
Nej!
Mær!
Hold op.
Stop.
Jeg gjorde ikke noget.
Lad mig gå.
Jeg har siddet fast her i halvandet år.
Vær nådig.
Jeg var nødt til at spise.
Nej, nej. Jeg ville bare overleve ligesom alle andre.
Nej!
Nej! Vi skal videre ned.
- Nej! - Han når ikke langt.
Det handler ikke om ham.
Det er ikke din første måned, vel?
Jeg har været her i seks måneder.
Den første dag…
…ville min cellekammerat…
…Kekasih…
…forklare…
…loven for mig. Jeg forstod den.
Det er ingen retfærdig lov.
Den beskytter kun det måltid, vi har fra starten i hullet.
Men…
…jeg tænkte, det var en god start.
Vi respekterede altid loven.
Vi spiste kun vores egen mad
og var med til at pacificere andre, når det var nødvendigt.
Men der var én gang…
…hvor vi fandt en ung fyr.
Han var underernæret og døende.
Vi tog en død mands rester
og gav ham mere, end han havde ret til.
Et par dage efter…
…kom en af de udvalgte.
Dagin Babi.
Dagin Babi er den strengeste udvalgte.
Og han bliver kun værre. Meget værre.
Han besluttede sig for at udmåle en afskrækkende straf.
For at overtræde loven.
Kekasih strittede imod og kradsede hans øjne ud.
Dagin Babi beordrede, hun skulle bindes nøgen til platformen
og sendes forsvarsløs ned på de lavere niveauer.
De tvang mig til at se,
da de åd hende levende et par niveauer længere nede.
I hullet er vi aldrig i sikkerhed.
Sådan er alle udvalgte ikke.
I sidste måned nåede en af dem lige akkurat frem
og reddede mange fra sultedøden.
Hvordan tror du, han kom ned på dit niveau?
Vi må blive ved med at hjælpe.
Og være mere retfærdige.
Vi må holde ud, til vi slipper væk herfra.
Fatter du det ikke?
Ingen slipper væk herfra.
Ingen overlever her.
Men vi kan gøre noget.
Vi kan flygte.
Flygte under intervallet.
Hvad er det?
Sidst i hver måned, når de nulstiller hullet,
bruger de en gas,
der er en slags sevofluran.
- Dér kan vi gøre det. - Hvordan holder vi os ved bevidsthed?
Jeg prøver at løse det hver måned. Det er ikke lykkedes endnu.
Men finder vi en løsning, får vi kun den ene chance.
For at løse det skal vi hele tiden videre ned.
Hvad leder vi efter?
Nej!
Det er Dagin.
Det er nu eller aldrig.
Dagin Babi og hans folk kommer ned på platformen.
Der er en blokade på niveau 46.
Der må de stoppe for at håndhæve loven.
Nu har vi chancen. Vi skal ned i dag.
Det er en vanvittig plan. Hvad, hvis den ikke virker?
Jeg ved det ikke,
men jeg ved, hvad der sker, hvis Dagin Babi når os.
Skal vi tage ham med os?
Dræb mig.
Stå af.
Jeg har hørt fantastiske ting om jer to.
Om jeres bestræbelser på at pacificere synderne,
selvom det ikke vedrører jer.
Som belønning må I i dag drikke lige så meget vin, I vil, mens I spiser.
Værsgo. Bare tag for jer.
Det er en ret og en pligt at spise.
Vi skal bruge stærke mænd og kvinder til at håndhæve loven.
Velbekomme.
Lad hende gå, for pokker!
Lad mig gå!
- Hvad sker der? - Lad mig være.
- Hvad sker der? - Nej.
Vi skal adlyde loven.
Og håndhæve den.
Altid.
Uden undtagelse.
I kender reglen om "de næste fire", ikke?
Naturligvis gør I det.
Kender I den, så sig mig engang,
hvorfor fanden I lod dem deltage i pacificeringen?
Undskyld mig?
Jeg sagde, de ikke måtte.
Men du stoppede dem jo ikke.
Men jeg fastholdt min position, så kommunikationskæden var intakt.
Ja, selv en blind mand kan se, at det var meget modigt af dig.
Jeg har en idé. Ikke i dag, men i morgen kan du også drikke så meget vin, du vil.
Til dit sidste måltid.
Derefter bliver du henrettet for dine to pligtforsømmelser.
To pligtforsømmelser? Jeg…
Ja, to forsømmelser.
Du tog ikke ned, da det var din tur. Og du lod dem gøre det.
Du lod dem også tage ned.
Derfor mister du en arm.
Hvad med hende? Hvorfor mig og ikke hende?
Sagde du ikke, I snød hende? Hun vidste ikke, hun overtrådte loven.
Mere støtte virkede som en god idé.
Du fortolker ikke loven! Du adlyder den!
Undtages den retfærdige, undskylder det den illoyale.
Du begik en lovovertrædelse. Du mister en arm.
Man kan ikke straffe dem, der forsvarer loven.
Nej, der tager du fejl.
Overtrædere forsvarer den ikke.
Og dem, der opfører sig, som om de gør,
ender med at fortolke loven i deres egen interesse.
Lyt til mig.
Mange har ofret livet eller andet for at være her i dag.
Jeg mistede mit syn.
Din ven bør vide, hvad det vil sige at miste.
Selvom du ikke har taget ved lære.
Det er din anden overtrædelse.
Du bør lide samme skæbne som din ven.
- Lede svin. - Intet sker vilkårligt. Absolut intet!
Vi dræber for at bygge en fremtid, hvor ingen dræber.
Der er mange barbarer dernede, og kun frygt kan kue dem.
Rædsel er budskabet.
Lader du hende leve, flygter hun.
Sig frem, sønnike.
De har en plan.
- Fortæl. - De talte om vigtige ting.
Men de troede, jeg sov.
Men jeg sov ikke.
Jeg ved, man skal være vågen, hvis man vi høre ting.
Hun talte om et sted, hvor verden blev skabt igen.
Hun sagde, at spiste de en hund, kunne de vågne af drømmen og flygte.
De ville bortføre mig, men jeg spiser ikke hund.
Rolig, sønnike.
Ingen spiser hunde.
Er det din første måned?
Godmorgen, naboer.
Endnu en måned i hullet.
Vi har havbrasen og kaviar, men vi bytter ikke bare.
Lad os se, hvad de kan byde på.
Tal ikke med dem.
Niveau 73. Hvor er min mad? Jeg er sulten!
Forbandede loyalister.
- Hvem er du? Sig frem. - Hvem er du selv? Sig frem.
Heller ikke til dem under os.
Det udmatter mig at tale.
Jeg fulgte loven nøje.
For en måned siden var der ingen, der hjalp mig på niveau 203.
Hvilken genstand valgte du?
Til at skære brød med. Jeg køber det i skiver derhjemme.
Men her vidste jeg det ikke.
Må jeg bruge den?
Men vi kan gøre noget.
Vi kan flygte under intervallet.
Hvordan holder vi os ved bevidsthed?
Jeg prøver at løse det hver måned.
Vi skal videre ned.
Vi skal finde Den Druknende Hund.
- Hallo! - Se ham lige. Sikke et svin!
- Stop! - Vi skal respektere loven!
Hvor skal du hen?
Hallo. Det må du ikke.
Jeg kommer ned og banker dig.
- I må ikke træde på maden. Svin! - Kom hellere med mig.
Kom så ned derfra!
Er du døv? Hun er døv.
Det må hun være, for hun lytter ikke til et ord.
Kom så væk.
Kommer du?
Selvfølgelig.
Kom så.
Du kan intet opnå alene.
Vil man trodse loyalisterne, må man opføre sig som dem.
Med en gruppe.
- Kom så ned. Adlyd loven! - Rolig.
Jeg forsvarer loven med mit liv.
- Er du vis på, du vil det? - Hør her.
Ingen skal begrænse vores frihed.
Ingen. Vi er gamle nok til selv at bestemme.
Lammet er skidelækkert.
Barbarerne kommer!
De skide barbarer!
De er barbarer! Skide barbarer!
Kom, hvis I vil overleve straf og tortur.
Der kommer en udvalgt ned i morgen.
Alle os loyalister samles og kommer for at besejre jer, en for en.
Hører I mig?
Vi bør neutralisere den anden.
Det ved I godt, ikke?
- Sådan gebærder vi os ikke. - Skide barbarer!
Vi er født i frihed. Loyalisterne hader frihed.
Derfor hader de os!
Fordi vi er fri, og det vil vi altid være.
De kan ikke afholde os fra at gøre, hvad vi vil.
Her er masser af mad. Hvorfor kan vi så ikke bare spise?
Hele livet har vi drømt om frihed.
Kom! Se, hvad vi har gjort.
Fordi vi har været her længe og har flere rettigheder end dem.
For friheden, sgu!
Spis op!
Kom nu. Stig på.
- Friheden venter deroppe. - Kom.
Ingen kan tvinge mig til det.
De vil have, vi er undertrykt og hæmmede.
Tiden er inde!
For friheden!
Sådan. Vi bliver her.
Vi er nok.
Frie mænd og kvinder, vi bliver her.
Han malede det på en væg i sit hus.
Så overførte de det til et lærred.
Er det ikke utroligt?
Det er originalen.
Jeg er glad for, vi endelig gør noget ved de sekteriske og deres lov.
Men først må vi organisere os.
Venner.
- Velkommen til min ydmyg bolig. - Din ydmyg skiderik.
Hun er en af vores.
- Området derovre er vist… - Knyt, dit misfoster.
Du har fine manerer.
Åh, du har fine manerer.
De mest udsøgte retter og vine
Som vi i dag skal nyde og smage
Ved vores bord vil de give Alt, der er crème de la crème
Fint krydret
Efter en sød og fyldig dessert
En god kaffe
Efter en sød og fyldig dessert En god kaffe
Og elskov
Hvad fanden? Op med jer.
Op med jer. For satan.
De kommer allerede!
- Vi skal være klar! - Røvhuller!
Hold jer klar!
- Fandens. - Tredje dag.
Se lige den skiderik.
I får ingen mad resten af måneden.
Platformen kommer ned hver dag.
Men den vil være tom og uden mad.
Når I er sultne og udmattede, kommer vi og nakker jer.
- Dit røvhul! - Kom ned og slås!
Dømmer du også taberne dernede til døden?
Nej, der er masser af røvhuller som jer dernede.
Ja. Hvad vil du gøre ved dem Lader du dem bare dø?
Ja, det her koster dyrt.
Men det er det værd for at opretholde loven. Hør efter.
Overgiver I jer,
straffer jeg kun lederne af jeres latterlige oprør.
Hør efter, kammerater!
Kammerater, hør efter! Han tilbyder os en udvej.
- Den lyder rimelig. - Flyt dig, gamle mand.
- Svin. - Pis!
Den blinde bluffer! Han lader ikke sine egne folk dø.
Og hvis du tager fejl?
Hvad?
Hvad skal vi så spise?
Hvad skal vi gøre?
Vi kunne tage ned
og spise hans folk?
Hørte du det, dit blinde røvhul?
Vi tager ned og æder dem!
Efter mange års slid
var aftenen endelig kommet.
Min fjerde udstilling.
Det var sammen med dygtige kunstnere.
Jeg udstillede en række skulpturer af brutale dyr.
Min kæreste kom.
Han havde sin søn med, så jeg kunne møde ham.
Og…
Børn kan jo ikke sidde stille.
Eller han kunne ikke.
Et af værkerne var af en vild hund.
Ondsindet.
Frygtelig.
Kløerne var skarpe klinger, der vendte mod tilskueren.
Du kan ikke fortsætte sådan.
Du dør, hvis du ikke spiser.
De havde sagt, den var farlig.
Men for mig var risikoen og det vovede
kunsten ved det hele.
Jeg afviste deres sikkerhedsafstand.
Drengen løb rundt.
Så snublede han.
En af kløerne…
…en af klingerne…
…endte i hans øje.
Jeg tror helst på, han ikke led.
At han døde med det samme.
Advokaterne var dygtige.
Dommeren sagde, det var et uheld.
Forsikringen betalte.
Jeg blev en af min generations mest værdsatte kunstnere.
Alle mine værker fra den udstilling solgte for millioner.
Især hunden.
Barbarer!
Gå efter anklerne!
Anklerne!
Lad revolutionen begynde!
- Vi skal være klar. - Hold jer klar!
Barbarer! Nu!
Maleriet…
Hvorfor er det så vigtigt?
Dig.
Afslut, hvad du startede. Kom.
Du er forsvarsløs,
og jeg har en kniv.
Men jeg har en bedre idé.
Jeg kan forbinde dine sår
og fodre dig med dit eget kød resten af måneden.
Jeg skærer det forsigtigt ud, så du ikke dør af det.
Så er du din mester værdig.
Men det gør jeg ikke.
Jeg bruger ikke min fantasi til yderligere pinsler.
Det behøver du ikke.
Du har fordømt os alle.
De sagde, hunden var farlig.
Jeg gjorde det alligevel.
Kunne jeg gøre det om igen
og redde ham…
Men det kan du ikke.
Hvad søger du i hullet?
Tid.
Jeg skal have tid til at tilgive mig selv.
Jeg vil flygte.
Glemme, hvad jeg gjorde.
Jeg går nu.
Vil du med?
Nej.
Det har været mit livs bedste måned.
Vi er fanget af os selv.
Og fra det…
…kan ingen flygte.
Når vi kan lugte gassen,
så gør vi det.
Hvordan holder vi os ved bevidsthed?
Virker det, vil de tro, vi er døde.
Men vi vågner.
Vi lader dem bære os ud sammen med ligene, og så…
…må vi improvisere.
Og hvis det ikke virker?
Så dør vi.
Jeg vil flygte.
Kunne jeg gøre det om igen…
Jeg vil flygte.
Kunne jeg gøre det om igen og redde ham…
Jeg vil flygte.
Redde ham.
Kun de kan stige op.
Jeg efterlader ham ikke.
Din rejse er forbi,
men han…
…får endnu en chance.
"Vi drog ud sammen, sammen strejfede vi om.
Den samme skæbne, den samme lykke har vi fristet."
Din rejse er forbi, min snegl.
Hun er budskabet.
Dig.
Hvad laver du her?
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen