Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Un preparat? - Orice?
- Chiar orice? - Păi…
- Sparanghel. - Lazane.
- Pizza. - Un…
Tort de ciocolată cu zahăr de cocos.
Ouă jumări cu cartofi pai.
- Salată vegană. - Mănânc pizza în fiecare zi.
- Creveți cu usturoi. - Înghețată de vanilie, separat?
Gălbenușul trebuie să fie bine făcut.
- Cu bulgur. - Cu multă carne.
Să n-o atingă alții înainte.
- Nefărâmițat. - Vită, porc și pui.
Și turmeric.
Un obiect…
- Orice? - Păi…
Pixul ăla.
- Un șiș. - Un topor?
- Un vibrator. - Un pumnal.
Glumeam.
Un tablou frumos.
Îmi garantați că primesc pizza zilnic?
Vă garantez.
Nu de alta, dar aș fi tare furios dacă n-aș primi.
Cât de furios?
Știți de ce sunt aici, nu?
Aici scrie că ați încercat să dați foc casei părinților
în timp ce dormeau.
Păi, cam atât de furios.
N-aveți pic de rușine? Jigodiilor!
Tu ce te holbezi?
- Douăzeci și unu! - El e, ăla care se ascunde!
- Unde? - Ăla de la 21!
A mâncat carnea de pe pizza și cotletul!
Faceți rahatul praf chiar din prima zi!
Douăzeci și unu!
- Alo! Nu! - Nu!
- Novici de căcat! - De câte ori să-ți spunem?
Că pot să mănânc doar porția mea?
Da. Sau ceva ce ai luat la schimb.
Da. Așa e Legea.
Legea pe care s-a pișat ăla care mi-a mâncat porția?
Asta se rezolvă mâine.
Dar nu te purta ca un Barbar, nu mânca ce-ți tună!
Nu. Barbari sunt ăia de la 21, care mi-au mâncat porția.
Cred că am măcar dreptul să mănânc…
Ai dreptul la protecția noastră, a Loialiștilor.
Asta da. Și asta facem.
Dacă așa vă faceți treaba voi, Loialiștii,
o să avem o problemă.
Nu e ușor, dar, de la Revoluția Solidară încoace,
viața din Puț e mai dreaptă pe lună ce trece.
Și, dacă punem toți umărul, Legea va ajunge până la ultimul nivel.
Tu nu înțelegi că, dacă mănânci porția altuia,
acea persoană se va simți lezată
și îndreptățită să mănânce orice are chef?
Asta i-ar prejudicia pe alții, și astfel răul se va propaga.
Asta ar declanșa o reacție în lanț, iar cei de jos ar rămâne fără mâncare.
Ai terminat?
Băi, tâmpitule, asta se va întâmpla dacă mănânci aripioara aia.
„Tâmpit”?
Uite ce face tâmpitul!
Așa e. Asta se va întâmpla.
Sigur. Ție ți-e ușor să vorbești.
Nu ți-a mâncat nimeni crochetele alea împuțite.
Vrei și tu?
Bine.
Dar mâine nu vreau nicio surpriză, clar?
Bine. Mănâncă până să plece platforma!
Administrația nu ne permite să păstrăm mâncare.
Ne pedepsesc. O dată și bine, dacă înțelegi ce spun.
Înțeleg.
De ce nu-i pedepsesc pe muiștii de la 21, care mi-au mâncat pizza?
Legea porțiilor personale e a noastră, nu a Administrației.
Și nu uitați că luna asta ați avut noroc că v-ați trezit la nivelul 24.
Luna viitoare poate ajungeți la fund.
Dar gestul vostru de acum, din prima zi, vă face cinste.
Respectați-i pe ceilalți și păstrați ordinea!
Nu vă lăsați biruiți de Puț!
„Nu vă lăsați biruiți de Puț…”
Cum te cheamă?
Zamiatin.
Perempuán.
De fapt, cel mai mult îmi plăceau
crochetele cu jambon pe care le făcea fostul meu iubit.
Dar, evident, acum ies din discuție.
Vă e dor de el?
Ce vreți de la Puț?
Timp.
Am nevoie de timp ca să uit ce am făcut.
Patruzeci și patru!
Informațiile! Dați-le mai departe!
- Patruzeci și patru! - Dați-le!
Comunicarea s-a întrerupt la nivelul 44.
Dincolo de el, nu știm dacă mâncarea s-a împărțit corect sau nu.
Dar știm de la 21 încolo.
Câte niveluri sunt?
Trei sute treizeci și trei.
Nu contează câte niveluri sunt.
Important este ca mâncarea să ajungă la toate.
Mâine, camarazii de la nivelurile 19 și 20
vor coborî la 21 ca să-ți apere pizza.
Cei de la 42 și 43 vor coborî la 44 ca să poată mânca și cei de dedesubt.
Așa merge treaba.
Ar fi bine să luați distanță.
Ce, nici aici nu pot să stau?
Ce ați simțit în acea clipă?
Când era să-mi omor părinții?
Scuze! O clipă.
Din ce scrie aici, ați încercat să vă dați foc la cameră,
dar v-ați răzgândit 30 de secunde mai târziu.
Au ars doar coșul de gunoi, autobiografia la care scriați
și câteva cutii de pizza goale.
Dacă vrei să știi, rahat pansat,
m-au trimis aici fiindcă le e frică de mine.
Unde îmi e mâncarea?
Taci dracului!
Unde îmi e mâncarea?
Unde îmi e…
Ce se întâmplă?
Cei de la 21 ne dau de furcă.
Mă tem că o să-i pedepsească o dată și bine.
- Cine urmează? Tu! Haide! - Fir-ai tu al…
Bine așa!
Hai, 22!
Haide!
Sunt pe platformă!
Dacă nu îi pot opri la 22,
va trebui să-i cumințim noi!
Și pe tine!
Cum adică, noi?
N-am venit să mă lupt. N-a fost vorba de luptă.
- Îi iert pentru ieri. Punct. - Smulgeți dracu' barele de la paturi!
Ține! Acum!
- Ce facem? - Nu știu.
Revoluție solidară!
Mișcă dracului!
Alo!
- Ce se petrece? - Vor să ne batem.
- Ce? - Pe mâncare. Cu vecinii.
Noi?
Alo, se aude sus? Mă auziți?
Vă dau pizza mea. Nicio problemă.
Dar nu-mi faceți rău. Vă rog!
- Auziți? - Futu-i!
Prea cald! Arde! Mă arde!
Platforma! Mâncarea! Trebuie să scăpăm de ea! Ajutați-ne!
E frig!
O să ne congeleze!
E frig!
E frig.
Gata! N-a mai rămas nimic.
Gata…
Bravo!
Curajos.
- E tot inconștient? - Da.
Vrei pizza?
- Vrei pizza, jegule? Zi! - Încetează!
Sceleratul ăsta a făcut mult rău.
Din cauza lui, astăzi nu mănâncă nimeni.
Dar noi nu procedăm așa.
Nu.
- Voi procedați cu rafinament. - Poftim?
Poate că nu e el singurul responsabil.
Ieri puteam să mănânc orice altceva.
Era mâncare din belșug. Dar nu m-ați lăsat.
Deci e vina noastră?
Spun doar că, uneori, puțină libertate…
Nu! Ține-ți gura!
Nu vreau.
Libertatea nu are nicio legătură cu mâncarea.
Niciuna! Ai înțeles?
A murit.
Nu! Muiștii dracu'! Lua-v-ar dracu' de javre împuțite!
Ai fost foarte curajos.
Încetează!
Ce facem cu el?
Voi, nimic.
O să cobor eu cu el până găsesc un Uns.
Un Uns…
Sunt cei care au avut norocul să îl cunoască pe Maestru.
Omul care a pus bazele Legii.
Ei se ocupă de aplicarea înțeleaptă…
Stai puțin!
Maestrul?
Unii îl numesc
„Mesia”.
Sau „Hidalgo”.
Dar nu se știe dacă mai trăiește.
Sau dacă a existat vreodată.
Cu mult timp în urmă,
înainte să ajung eu aici, Maestrul a transmis un mesaj de speranță.
Se spune că a supraviețuit o lună întreagă fără mâncare
la unul dintre nivelurile de jos.
În meditație.
În luna următoare, s-a trezit la alt nivel,
unde nu ajungea nici pic de mâncare.
Și-a tăiat din propria coapsă…
și i-a hrănit pe cei aflați la nevoie.
Unșii lui.
De atunci, lună de lună,
ei i-au răspândit mesajul de solidaritate în tot Puțul
și au pledat pentru împărțirea echitabilă a mâncării.
Iar asta vom realiza împreună.
Chiar de-ar fi să cadă capete.
Cum zici tu, Robespierre.
Dar sunt deja două zile de când n-am mâncat.
Și-mi vreau pizza!
Ești sigur că asta vrei, Robespierre?
Nu crezi că Maestrul tău ar prefera să o faci felii
și să o împarți celor aflați la nevoie?
E și gătită deja.
Canibalismul e în afara Legii
de când ne-a arătat Maestrul calea prin sacrificiul său.
În fiecare zi născocești câte o regulă, Robespierre.
Sunt farfuriile celor morți ieri.
- Le arunc. - Cum să le arunci?
Legea permite să mâncăm doar o porție.
Și de ce, mă rog?
Împărțirea abuzivă a resturilor îi avantajează doar pe câțiva.
Și nimeni nu respectă o lege care tolerează inechitatea.
Dar nu le împărțim neapărat abuziv.
Le putem mânca noi!
Bun. Vasăzică…
Midii, jumări și friptură de miel.
Sunteți paznicii porțiilor celor dispăruți de deasupra.
Trebuie să aveți grijă zi de zi ca ele să rămână intacte
și să eliminați mărul discordiei.
Le puteți schimba cu porția voastră, dar va trebui s-o aruncați.
Așa…
Crede-mă, pe termen lung e mai bine așa.
Moartea unei camarade nu e o răsplată.
Hai!
Ce pedeapsă va primi?
Una aspră.
Dar dreaptă.
Sper să dau de un Uns înainte de bariera de la nivelul 44.
N-au rămas mulți.
Respectă Legea!
Și impune-o!
Tu crezi toate astea?
E ultima zi aici.
Ia să te văd!
Prefer științele exacte.
Nu-s așa de prost cum par.
Mi-am dedicat toată viața matematicii.
Dar am renunțat.
De ce?
De asta.
Rădăcina pătrată a lui minus unu.
Soluția acestei rădăcini este
ceea ce se cheamă în matematică „un număr imaginar”.
Imaginar.
Am înțeles că, dacă putem accepta o soluție
care nu corespunde niciunei realități fizice din univers,
nu mai pot avea încredere în matematică.
Și în nimic altceva.
Mi-am părăsit postul de la universitate și toate cercetările.
Și mi-am abandonat familia.
- Ți-ai lăsat familia din cauza asta? - M-am mutat cu părinții.
Ai copii?
Ce-i așa de rău la imaginar?
Dar tu? Ai copii?
Imaginarul nu există.
Și nu e bun la nimic.
Care e povestea ta, Perempuán?
Am nevoie de timp…
să mă iert.
Luna asta, mâncarea a ajuns până la nivelul 175!
- Până la 175! - Trebuie să sărbătorim!
Ai auzit? Până la 175.
Vino!
- De ce? - Să dansăm.
Să dansăm?
Ești nebună.
Fie…
O sută optzeci. Cannelloni și porc dulce-acrișor.
Aici, pizza și crochete.
Unii de jos nu vor să coopereze. O să mănânce de toate, când vine mâncarea.
Tu ce mănânci?
Am cerut un desert. Pantxineta.
Ne-ar prinde bine câte un desert.
Tu nu vezi unde suntem?
Sistemul e tot mai bun. Nu ne putem îndoi de el acum.
O sută șaizeci și nouă!
Sunt vești de sus?
Lanțul e întrerupt la 169. Mai mult nu știm.
Sper că tovarășii lui Robespierre aplică Legea și cară deja pumni.
Legea e iubire. Legea e voință.
Legea e iubire sub semnul voinței.
Nu vă lăsați amăgiți de neghiobi,
căci există iubire în Puț.
Ei se simt singuri și neajutorați, dar Legea e pentru toți.
Luna trecută a stat 25 de zile fără mâncare, la 165.
Dementu' dracu'!
Tovarășa mea e nouă. Cică sunt mulți noi mai sus.
Și în jos.
Deci au murit mulți luna trecută.
Și noi abia veniserăm, dar ne-am învățat cu Legea.
Da, dar ne-am învățat cu ea la nivelul 24.
Cu toții am fost aleși.
Cu toții ne vom înălța pe cele mai înalte culmi.
Suferințele sunt doar umbre trecătoare care se șterg și dispar.
Cel ce se întristează nu e întru noi.
Puterea și iubirea sunt întru noi.
Iată! Lumina Maestrului ne scaldă.
Chiar de casa ne trece prin foc și sabie,
lăcașul lui nevăzut va dăinui.
Lăcașul lui nevăzut va dăinui.
Dar voi încă nu îi cuprindeți întreaga însemnătate.
El e în miezul tuturor lucrurilor.
El este magul.
El este viața.
Și izvorul vieții.
El este focul care arde
în inimile tuturor oamenilor și miezul tuturor stelelor.
Iată! Lumina Maestrului ne scaldă.
Dacă voința se oprește să întrebe de ce,
atunci voința pregetă și nu se înfăptuiește.
Vede Legea, dar n-o deslușește. El este focul care arde.
- În miezul… - Încetează dracu'!
E semnul așteptat!
Unșii eliberează Puțul de Barbari!
- Adio frică! - Nu era cazul.
De ce nu coboară să ne apere?
Și să-i lase sus pe nelegiuiți? Ar fi moarte curată pentru ceilalți.
Legea e putere,
asprime și ordine.
Cel drept va rămâne drept.
Cel întinat va rămâne întinat.
Mai taci dracului!
Unde a fost?
Mult prea sus. Avem multe zile de așteptat.
Trebuie să-i aflăm și să-i distrugem pe trădători.
Moartea va fi sublimă.
Moartea va fi pecetea iubirii noastre adevărate.
Faceți binele aici
și veți fi răsplătiți de acum înainte.
Faceți binele aici,
și veți fi răsplătiți de acum înainte.
Am vești bune.
Mai sunt blocaje doar la nivelurile 169 și 168.
Barbarii încearcă să saboteze comunicarea,
dar Unsul care conduce eliberarea vrea să fim tari.
Nu chioara! Sașia! Dă-o dracu'!
Ascultați! Vrea să-i dibuim pe olog și pe sașie.
Cei care s-au îndopat luna trecută la nivelul 176 până au crăpat.
Și pe uriașul care și-a agresat tovarășul la nivelul 98.
- Douăzeci și patru! - Ce-i cu 24?
Grasul! Cu torreznos!
Un gras de la 24
a mâncat din porțiile camarazilor morți, jigodia.
- La ce nivel ați fost? - La 46.
Dar tu?
- La 74. - Bine.
Bine.
Stai liniștit, nu știe nimeni că am fost la 24.
Ne-au văzut.
Când vine mâncarea, nu putem lua decât din porțiile noastre.
Sau la schimb. Iar eu am cerut pizza.
Iar eu, crochete.
Dacă nu mă hrănesc cum trebuie, o să mor.
Când o să ajungă aici, trebuie să ne executăm.
Dar apoi o să facem orice e nevoie.
O să ne pedepsească.
Nu sunteți aici fiindcă le inspirați frică.
V-ați lăsat de școală la 16 ani.
Toate afacerile dumneavoastră au eșuat.
Soția și copiii v-au dat afară.
Și părinților li se acrește de dumneavoastră.
V-au propus Puțul
din convingerea că aveți nevoie de disciplină.
Disciplină.
Disciplină? Pentru ce?
Disciplină…
ca să renunțați la goana asta jalnică după atenție.
Ce faci?
Am făcut multe greșeli.
Sunt copii buni.
Nu strălucesc de istețime. Seamănă cu mama lor.
Nu le port ranchiună.
Ce tot spui?
Am mâncat ce nu era al meu.
Nu te apropia.
Nu trebuia să mănânc.
Nu te apropia.
- Nu te apropia! - Disciplină!
Nu vreau să te trag după mine.
Nu meriți să fii pedepsită că m-ai ajutat.
Du-te la copiii mei după ce ieși.
Spune-le că i-am iubit întotdeauna.
Spune-le că măcar sfârșitul meu
nu a fost o minciună.
Vreau să cred că n-a suferit.
Că a murit pe loc.
Bună!
Se pare că e totul în regulă sus.
Nu au găsit niciun Barbar.
Aici avem paella și orez trei-delicii.
Crochete.
Salată vegană și antricot în sos de piper.
Până la 71, toți sunt Loialiști sau nou-veniți.
Să vedem cum se poartă.
Am avut noroc.
Nivelul 51 e bun.
Zilnic vine o platformă cu mâncare.
Avem câteva minute să mâncăm porția pe care ne-am ales-o.
Tu ce ai ales?
Alo! Auzi?
Ce ai ales?
- Prune. - Doar asta poți mânca.
Sau faci schimb cu cineva.
Ăla e obiectul tău?
Perna mea.
Nu pot dormi fără ea.
Unii dintre nou-veniți n-au vrut să respecte regulile.
Se pare că sunt două obstacole. Unul, la 46 și celălalt, mai sus.
Dar sus e un Uns,
așa că o să-i cumințească în curând.
O să mănânci mâine.
- E un Barbar la 54! - E ăla de la 2!
- Un Barbar la 54! - E un barbar la nivelul 54!
Se dădea drept unul dintre noi,
dar l-au recunoscut, iar el și-a atacat tovarășul.
E ăla de la 2!
Da! Ăla de la 2! A fost la 2 luna trecută. Cei de la 1 nu l-au putut cuminți.
Cică se îndopa zi de zi ca un porc până voma, japița.
Mâine coborâm să-l cumințim și cu asta basta.
Vin cu voi.
Nu. Nu e nevoie.
- Nu vreau să scape. - Nu scapă, dar regula e clară.
Mai întâi, cei patru de la nivelurile de deasupra.
L-am văzut de la nivelul 4!
După el! Să punem mâna pe el!
Tovarășul meu a murit din cauza mizerabililor de jos, ca ăla,
care s-a îndopat luna trecută la nivelul 2.
Dacă nu se respectă Legea, mor oameni.
Răspunderea crește cu cât ești mai sus.
Înțelegi?
Îți înțeleg furia.
Oamenii de felul ăsta distrug totul.
Du-te-n mă-ta!
Așa! E Dagin Babi.
Unsul e Dagin Babi! Auziți?
E Dagin Babi! Unsul e Dagin Babi.
Suntem salvați. N-o să scape niciunul.
Nu-l putem lăsa să scape.
- Ce puii mei faceți? - Dreptate.
Nu voi o faceți!
Ce naiba? Nu puteți face asta.
- În șase e mai bine. - E ilegal.
Periclitați lanțul de comunicare.
Lanțul de comunicare e bine-mersi cu trei verigi lipsă.
Coborâți! Mergem noi.
Ba nu coborâm.
Alegeți. Riscați cu noi sau rămâneți și nu rupeți afurisitul de lanț.
Poți merge tu. Am eu grijă de lanț.
Vrem oameni să-i facem felul porcului. Ordine de sus.
Nenorocitu' dracului! Gura!
Fetelor, nu vreau probleme. Îl pun jos.
Nu!
Scroafo!
Stai…
Oprește-te!
N-am făcut niciun rău.
Lasă-mă să-mi văd de drum.
Zac aici de peste un an și jumătate.
Te rog!
Aveam nevoie să mă întremez.
Te rog! Nu vreau decât să supraviețuiesc, ca toți ceilalți.
Nu!
Nu! Trebuie să coborâm mai departe!
- Nu! - N-o să ajungă departe.
Nu e vorba de el!
Nu e prima ta lună în Puț, nu-i așa?
Sunt de șase luni aici.
În prima zi,
tovarășa mea…
Kekasih…
mi-a explicat…
ce e Legea.
Și am înțeles-o.
Nu e o lege dreaptă.
Fiindcă nu protejează decât porția cu care am intrat în Puț.
Dar…
Mi s-a părut că e un început bun.
Am respectat întotdeauna Legea.
Am mâncat doar porțiile noastre
și i-am cumințit pe alții când a fost nevoie.
Dar la un moment dat…
am găsit un băiat.
Subnutrit, în agonie.
Am luat porția unui mort
și i-am dat mai multă mâncare decât i se cuvenea.
După câteva zile…
a venit un Uns.
Dagin Babi.
Dagin Babi e cel mai aspru dintre Unși.
E tot mai rău de la lună la lună. E crunt.
A hotărât să ne dea o pedeapsă exemplară.
Fiindcă am încălcat Legea.
Kekasih s-a luptat cu el
și i-a scos ochii.
Dagin Babi a ordonat s-o lege, goală, de platformă,
și a trimis-o fără apărare la nivelurile inferioare.
M-au forțat să privesc
cum o mâncau de vie la câteva niveluri mai jos.
Nu mai suntem în siguranță în Puț.
Nu toți Unșii sunt la fel.
Luna trecută, unul a venit exact la timp
să salveze mulți oameni de la înfometare.
Și cum crezi că a coborât până la nivelul tău?
Nu-i putem lăsa neajutorați.
Trebuie să fim mai drepte.
Trebuie să rezistăm până scăpăm de aici.
Chiar nu înțelegi?
Nimeni nu scapă de aici.
Nimeni nu scapă cu viață.
Dar putem face ceva.
Să evadăm.
Să evadăm în timpul Intervalului.
În timpul cui?
La sfârșit de lună, la reconfigurarea Puțului,
gazul pe care îl folosesc
e un tip de sevofluran.
Atunci e momentul.
Dar… cum facem să nu adormim?
Îl caut lună de lună.
Până acum, fără succes.
Dar, dacă îl găsim, avem o singură șansă.
Ca să facem asta,
trebuie să coborâm.
Ce căutăm?
Nu!
E Dagin.
Acum ori niciodată!
Probabil că Dagin Babi și ai lui coboară pe platformă,
dar a fost un blocaj la 46.
Se opresc acolo, să-și aplice Legea.
Asta e șansa noastră. Trebuie să coborâm azi.
Planul tău e nebunie curată. Ce facem dacă ratăm?
Nu știu ce facem,
dar știu ce va fi dacă ajunge Dagin Babi la noi.
N-ar trebui să-l luăm cu noi?
Omorâți-mă!
Coborâți!
Am auzit lucruri extraordinare despre voi.
Despre hotărârea voastră de a participa la cumințirea unor rebeli,
deși nu vă privea.
Ca răsplată, azi puteți bea cât vin vreți în timp ce vă mâncați porțiile.
Haideți, nu vă sfiiți!
Mâncarea nu e un drept, e o îndatorire.
Avem nevoie de oameni puternici ca să apărăm Legea.
Poftă bună!
Dați-i drumul, băga-mi-aș!
Dați-mi drumul!
- Ce-i asta? - Lăsați-mă!
- Ce se petrece? - Vă rog!
Trebuie să ne supunem Legii.
Și să o impunem.
Întotdeauna.
Fără excepție.
Cunoașteți regula Următorilor patru, nu?
Sigur că o cunoașteți.
Dacă o cunoașteți, spuneți-mi
de ce mama dracu' le-ați permis să ia parte la cumințire?
Poftim?
Eu le-am spus că nu e bine.
Dar nu le-ai împiedicat.
Nu, dar am rămas pe poziție ca să mențin lanțul de comunicare.
- Neîntrerupt. - Și un orb poate vedea ce viteaz ești.
Uite ce propun! Azi, nu.
Dar mâine poți să bei și tu cât vin vrei.
Ca să-ți alunece bine cina de pe urmă.
Apoi vei fi executat pentru dubla neglijență la datorie.
Cum „dublă”? Dar eu am făcut…
Da, dublă.
Unu: nu ai coborât când trebuia. Și doi: le-ai lăsat pe ele să coboare.
Și tu le-ai lăsat.
Îți vei pierde brațul.
Dar ea? De ce eu și nu ea?
Nu mi-ați spus că ați păcălit-o?
Ea nu știa că încalcă Legea.
M-am gândit că prind bine niște întăriri.
Legea nu se interpretează!
Se execută!
Excepția celui drept e scuza celui neloial.
Ai comis o abatere.
Îți vei pierde un braț.
- Nu poți pedepsi un apărător al Legii! - Ba nu. Te înșeli.
Cine încalcă Legea nu o apără.
Mai mult, cel care face așa,
mai devreme sau mai târziu, va interpreta Legea după bunul plac.
Ascultă-mă bine.
Mulți au murit sau au pierdut enorm ca să prindă ziua de azi.
Eu mi-am pierdut ochii.
Prietena ta ar trebui să știe cum e să pierzi.
Deși se pare că nu ți-ai învățat lecția.
Ești la a doua abatere.
Vei împărtăși soarta tovarășei tale.
- Javră! - Nu e nimic arbitrar.
Absolut nimic!
Omorâm ca să clădim un viitor fără omoruri.
Jos e plin de Barbari.
Doar frica supune fiarele.
Teroarea e mesajul.
Dacă o lași să trăiască, o să evadeze.
Vorbește, fiule!
Au un plan.
- Povestește-mi. - Vorbeau despre lucruri importante.
Credeau că eu dorm.
Dar nu dormeam.
Eu știu că e cel mai bine să fii treaz dacă vrei să afli lucruri.
Ea i-a spus despre locul unde se creează lumea iar și iar.
I-a zis că, dacă ar mânca un câine,
s-ar trezi din vis și ar putea să evadeze.
Voiau să mă răpească, dar eu nu mănânc câini.
Nicio grijă, fiule.
N-o să mănânce nimeni câini.
E prima lună în Puț?
Bună dimineața, vecini! O nouă lună în Puț.
Aici avem plătică și caviar, dar nu le schimbăm pe fitece.
Să vedem ce au milogii ăștia.
Nu vorbiți cu ei!
Nivelul 73! Unde mi-e mâncarea? Mi-e foame!
Loialiști împuțiți!
- Cine ești? Spune! - Da' tu cine ești? Tu să spui!
Nici cu cei de dedesubt.
Vorbitul mă extenuează.
Am respectat Legea.
Acum o lună, la 203, n-a venit nimeni să mă ajute.
Ce obiect ați ales?
L-am adus ca să tai pâine.
Acasă o cumpăr feliată,
dar aici nu se știe.
Mi-l împrumutați?
Putem face ceva.
Să evadăm în timpul Intervalului.
Dar cum facem să nu adormim?
Îl caut lună de lună.
Trebuie să coborâm.
Trebuie să găsim „Câinele în penumbră”.
- Alo! - Ia uite la el! Ce porc!
- Încetează! - Trebuie să respecți Legea!
Alo! Unde te duci?
Alo! E inacceptabil ce faci!
Cobor și te snopesc.
- Nu călca pe mâncare! Porcilor! - Mai bine veniți cu mine.
Dă-te jos de acolo!
Ești surdă? Asta e surdă.
E surdă. Nu aude ce-i spun. Jos de-acolo!
Veniți?
Evident.
Să te văd!
Singur n-o să obții nimic.
Ca să li te opui Loialiștilor, va trebui să acționezi ca ei.
În grup.
- Jos! Supuneți-vă Legii! - Calm!
Apăr Legea cu prețul vieții.
- Sigur vrei asta? - Ascultați!
Nimeni n-ar trebui să ne îngrădească libertatea!
Suntem oameni mari, nu ne spune nimeni ce să facem.
Mielul ăsta e un deliciu.
Coboară Barbarii!
Niște jeguri de Barbari!
Barbarii! Barbari împuțiți!
Dacă vreți să scăpați de pedepse și chinuri, urcați.
Mâine o să coboare un Uns!
Toți Loialiștii o să coboare și o să vă lichideze unul după altul.
M-ați auzit?
Trebuie să-l anihilăm pe celălalt.
Și știți asta! Clar?
- Noi nu facem așa. - Barbari împuțiți!
Ne-am născut liberi, iar Loialiștii ăștia urăsc libertatea.
De asta ne urăsc!
Pentru că suntem și vom fi mereu liberi.
Și nu ne pot împiedica să facem ce avem chef.
Platforma e plină de mâncare. De ce să nu mâncăm ce vrem?
De o viață întreagă visăm la libertate.
Urcă! Uite ce-am făcut!
Suntem de mult aici și avem mai multe drepturi decât ei.
Pentru libertate!
Să mâncăm!
Haideți! Urcați odată!
- Libertatea e sus! - Urcați!
Nu urc nicăieri cu forța!
Vor să ne reprime. Să ne strivească.
A sosit clipa!
Pentru libertate!
Gata. Rămânem aici.
Suntem destui.
Bărbați și femei, oameni liberi, rămânem aici.
L-a pictat pe un perete din casa lui.
Mai târziu l-au transferat pe pânza asta.
Nu-i așa că e uluitor?
E originalul.
Ce mult mă bucur că în sfârșit facem ceva
cu sectanții ăștia odioși și cu Legea lor!
Dar mai întâi trebuie să ne organizăm.
Prieteni! Prietene!
- Bun-venit în umilul meu sălaș! - Umilul tău căcat.
- E de-a noastră. - Cred că acolo…
Tacu dracu', nebuno!
Ce farafastâcuri!
Ce farafastâcuri pe tine!
Delicatese și vinuri alese
Azi vom avea plăcerea să gustăm
La masa noastră se va servi Tot ce-i mai bun
Bine asezonat
După un dulce și cremos desert
O cafea bună bem
După un dulce și cremos desert O cafea bună bem
Și apoi ne drăgostim
Ce dracu'? Sus!
Sus! Gâtu' mă-sii!
Coboară deja!
- Să ne pregătim! - Javre împuțite!
Fiți gata!
- Futu-i! - A treia zi.
Uite-l pe nenorocit!
Restul lunii o să faceți foamea.
Platforma va coborî în fiecare zi.
Dar va fi goală, fără mâncare.
Când o să fiți lihniți și epuizați,
o să coborâm noi, să vă facem felul.
- Javră împuțită! - Vino să ne batem!
Îi condamni la moarte și pe amărâții de dedesubt?
Nu. Sunt multe jigodii ca voi acolo.
Da. Ce faci cu ei?
Îi condamni la moarte?
Da. E un preț îngrozitor.
Dar e pentru apărarea Legii.
Ascultați-mă!
Dacă vă predați,
o să-i pedepsesc doar pe capii acestei revolte stupide.
Ascultați-mă, camarazi!
Camarazi, ascultați-mă! Ne oferă o cale de scăpare.
- Una rezonabilă. - La o parte, moșule!
- Javră! - Căcat!
Orbul vă păcălește! N-o să-i condamne la moarte pe ai lui!
Și dacă te înșeli? Spune!
Ce o să mâncăm?
Ce facem?
Dar dacă am coborî
și i-am mânca pe ai lui?
Ai auzit, javră fără ochi?
O să coborâm și o să-i mâncăm!
După ani de muncă asiduă, a venit în sfârșit seara cea mare.
A patra expoziție.
Eram printre artiști de vârf.
Participam cu o serie de sculpturi care reprezentau brutalitatea animalică.
A venit iubitul meu.
L-a adus pe fiul lui, să mi-l prezinte.
Și, în sfârșit…
Copiii n-au niciodată astâmpăr.
Al lui nu avea, oricum.
Aveam o lucrare care înfățișa un câine feroce.
Crud.
Înfiorător.
Ghearele lui erau cuțite tăioase întoarse către vizitatori.
Nu poți continua așa.
Dacă nu mănânci, o să mori.
M-au prevenit că era periculos.
Dar tocmai riscul și îndrăzneala
îl făceau special în ochii mei.
Am refuzat instalarea unui cordon de protecție.
Băiatul zburda încontinuu.
Până s-a împiedicat.
Una dintre gheare,
unul dintre cuțite…
i-a intrat în ochi.
Vreau să cred că n-a suferit.
Că a murit pe loc.
Avocații și-au făcut bine treaba.
Judecătorul a decis că fusese un accident.
Asigurările au plătit.
Ajunsesem printre cei mai apreciați artiști din generația mea.
Lucrările din seria cu brutalitatea animalică
s-au vândut pe milioane de euro.
Mai ales cea cu câinele.
Barbari! Dați-le la gioale!
La gioale!
Să înceapă revoluția!
- Trebuie să ne pregătim! - Fiți gata!
Barbari! La atac!
Tabloul…
De ce e așa de important?
Tu…
Termină ce ai început. Hai!
Ești lipsit de apărare,
iar eu am un cuțit.
Însă am o idee mai bună.
Aș putea încerca să-ți vindec rănile
și să te hrănesc tot restul lunii cu propria ta carne.
Aș tăia-o cu grijă, ca să rămâi în viață.
Așa ai fi demn de Maestrul tău.
Dar n-o voi face.
N-o să recurg la imaginație ca să torturez pe cineva.
Nici nu e nevoie.
Ne-ai condamnat pe toți la moarte.
Mi-au spus că e periculos câinele.
Dar mie nu mi-a păsat.
Dacă aș putea da timpul înapoi
ca să-l salvez…
Dar nu puteți.
Ce vreți de la Puț?
Timp.
Am nevoie de timp să mă iert.
Am nevoie să evadez.
Ca să uit ce am făcut.
Plec.
Vreți să veniți cu mine?
Nu.
Asta a fost cea mai frumoasă lună din viața mea.
Suntem propriii noștri prizonieri.
Iar din asta
nu avem scăpare.
Când simțim miros de gaz.
Atunci e momentul.
Dar cum facem să nu adormim?
Dacă totul merge bine, o să ne creadă moarte.
Dar ne vom trezi.
O să-i lăsăm să ne scoată
când evacuează cadavrele, iar mai departe…
Improvizăm.
Și dacă merge prost?
Murim.
Trebuie să evadez.
Dacă aș putea da timpul înapoi…
Trebuie să evadez.
Dacă aș putea da timpul înapoi, ca să-l salvez…
Trebuie să evadez.
Să-l salvez!
Doar ei pot urca.
Nu îl abandonez.
Tu ai ajuns la capătul drumului,
însă el…
El mai are o șansă.
„Ne-am aventurat împreună, am călătorit împreună.
Avem aceeași soartă și același noroc.”
Călătoria ta s-a încheiat, melcul meu.
Ea e mesajul.
Tu…
Ce cauți tu aici?
Subtitrarea: Liana Oprea