Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- En rätt? - Vad som helst?
- Vad jag vill? - Tja…
- Sparris. - Lasagne.
- Pizza. - En…
Varm chokladkaka med kokossocker.
Stekta ägg med pommes.
- Vegansk sallad. - Jag äter jämt pizza.
- Vitlöksräkor. - Med vaniljglassen bredvid.
Gulan ska vara genomstekt.
- Med bulgur. - Den med mest kött.
Jag vill ha dem åtskilda.
- Hel gula. - Biff, fläsk och kyckling.
Och gurkmeja.
Ett föremål…
- Vad som helst? - Tja…
Den där pennan.
- En fickkniv. - En handyxa?
- En dildo. - En dolk.
Jag skojade bara.
En riktigt vacker tavla.
- Lovar du att jag får pizza varje dag? - Ja.
För jag kan bli väldigt stingslig annars.
Hur stingslig då?
Du vet varför jag är här, va?
Det står här att du försökte sätta eld på dina föräldrars hus
medan de sov.
Ja, så stingslig.
Har ni ingen jävla skam i kroppen? Era jävla as!
Vad tittar du på?
- Tjugoett! - Det är han som gömmer sig.
Han på 21:an!
Han åt köttet från pizzan och fläskkotletterna!
Första dagen, och du har redan klantat dig!
Tjugoett!
- Hörru! Nej! - Nej!
- Jävla färskingar. - Hur många gånger måste det sägas?
Att man bara får äta sin egen mat?
Ja. Eller så får du komma överens med nån om ett byte.
Det är lagen.
- Lagen som den som åt min mat sket i? - Vi löser det imorgon.
Men du kan inte äta vad du vill som en barbar.
Nej. De riktiga barbarerna är de på 21:an som åt min mat.
Jag har åtminstone rätt till…
Du har rätt att få din mat skyddad av oss lojalister.
Vi jobbar på det.
Om det är så här ni hanterar saker, så kommer vi att få problem.
Det är inte enkelt, men solidaritetsrevolutionen
har gjort hålet till en mer rättvis plats.
Om alla hjälper till når lagen snart den lägsta nivån också.
Om du äter nån annans mat
känner den personen sig förfördelad
och tar sig rätten att äta vad hen vill.
Då drabbas ännu fler, och det i sin tur drabbar ännu fler.
Det ger en dominoeffekt och till slut blir de längst ner utan mat.
Är du klar?
Hör på, din idiot. Så blir det om du äter den där kycklingvingen.
"Idiot"…
Titta på den idioten.
De har rätt. Så kommer det att bli.
Visst. Lätt för dig att säga.
Ingen åt upp dina stinkande kroketter.
Vill du ha en?
Okej.
Men jag vill inte ha några överraskningar imorgon.
Bra. Ät den snabbt innan plattformen åker ner.
Ledningen låter oss inte spara mat.
Man åker på ett straff. Och en gång räcker. Förstår du?
Jag fattar.
Varför straffas inte de asen på 21:an som åt min pizza?
Det var vi som grundade regeln om att bara äta vår egen mat, inte ledningen.
Den här månaden hade ni turen att vakna på nivå 24.
Nästa månad kanske ni hamnar långt ner.
Men ni har gjort en hedervärd gest på er första dag här.
Respektera andra och håll er nivå i ordning.
Låt inte hålet besegra er.
"Låt inte hålet besegra er."
Vad heter du?
Zamiatin.
Perempuán.
Min favoriträtt var egentligen
skinkkroketterna mitt ex brukade laga.
Men det går ju inte nu.
Saknar du honom?
Vad söker du i hålet?
Tid.
Jag behöver tid att glömma vad jag gjorde.
Fyrtiofyra!
Fyrtiofyra.
Fyrtiofyra!
Fyrtiofyra! För informationen vidare!
- Fyrtiofyra! - För det vidare!
Kommunikationskedjan bröts på nivå 44,
så vi vet inte om maten fördelades rättvist därefter.
Den fördelades orättvist redan vid nivå 21.
Hur många nivåer finns det?
Trehundratrettiotre.
Det kvittar hur många nivåer det finns.
Det viktiga är att maten når alla.
Imorgon går våra kamrater från nivå 19 och 20
ner till 21:an för att försvara din pizza.
Och de från nivå 42 och 43 går ner till 44:an
så att de längre ner får äta.
Så funkar det.
Nu är det bäst att ni backar.
Va? Får vi inte ens stå här?
- Hur kändes det? - När jag nästan dödade mina föräldrar?
Ursäkta mig. Ett ögonblick.
Det står här att du försökte sätta eld på ditt rum,
men att du ändrade dig 30 sekunder senare.
Bara papperskorgen, självbiografin du skrev på
och några tomma pizzakartonger tog skada.
Du, din skitstövel, borde veta
att de skickade mig hit för att de är rädda för mig.
Var är min mat?
Var är…
Vad händer?
De på nivå 21 gör motstånd.
Kanske straffas de den där enda gången.
- Vems tur är det? Kom igen. - Din jävla…
Okej!
Kom igen, 22!
Kom igen!
De är på plattformen.
Om de inte kan stoppa dem på 22:an,
måste vi få ordning på dem.
Ni också!
Vadå, vi?
Jag kom inte hit för att slåss. Ingen sa nåt om det.
Jag förlåter dem.
Slit loss rören från sängramen!
Här. Kom igen!
- Vad gör vi? - Vet inte.
Révolution solidaire!
Skynda dig, för fan!
Hallå?
- Vad händer? - De vill att vi slåss.
- Va? - För maten. Mot dem ovanför.
Nous?
Hallå! Ni där uppe! Hör ni mig?
Ni kan få min pizza. Det är lugnt.
Men gör mig inte illa. Snälla.
- Hallå! - Fan.
Det är varmt!
La plate-forme.
Maten! Den måste bort! Hjälp oss!
Det är kallt.
De kommer att frysa oss.
Det är kallt!
Det är kallt.
Det var allt.
Bra.
Vad modig du var.
- Är han fortfarande medvetslös? - Ja.
Vill du ha pizza?
- Vill du ha pizza, din jävel? - Sluta!
Lagbrytaren har orsakat stor skada.
Det är hans fel att ingen får mat idag.
Men vi gör inte så här.
Nej.
- Ni är alldeles för förfinade för det. - Va?
Ansvaret kanske inte bara ligger på honom.
Jag kunde ha ätit nåt annat igår.
- Det fanns gott om mat, men du sa nej. - Så det är vårt fel?
Jag menar bara att ibland när man ger folk lite frihet…
Nej! Tu fermes ta gueule, maintenant!
Nej.
Frihet handlar inte om att äta vad man vill.
Inte överhuvudtaget!
Hon är död.
Nej! Enculé de merde! Fils de pute de merde!
Det var modigt av dig.
Sluta!
Vad ska vi göra med honom?
Ni ska inte göra nånting.
Jag åker ner med honom tills jag hittar en smord.
En smord…
Det var de som hade turen att träffa mästaren.
Mannen som grundade lagen.
De ska upprätthålla den klokt…
Vänta.
Mästaren?
Vissa kallar honom
Messias
eller Hidalgo.
Ingen vet om han fortfarande lever.
Eller om han ens fanns.
För länge sen,
innan jag kom hit, sände mästaren ett hoppfullt budskap.
Han ska ha överlevt en hel månad utan mat
på en av de lägsta nivåerna.
Genom att meditera.
Månaden efter vaknade han återigen på en nivå
dit ingen mat nådde.
Han skar kött från sitt eget lår…
…och gav de behövande.
Hans smorda.
Sen dess, månad efter månad,
har de spridit hans solidaritetsbudskap i hålet.
De vill att maten ska fördelas rättvist.
Det är nåt vi kan uppnå tillsammans.
Även om huvuden måste rulla.
Visst, Robespierre.
Men jag har inte ätit på två dagar.
Jag vill ha min pizza!
Är du säker på det här, Robespierre?
Skulle inte din mästare bli glad om du skar upp henne
och matade de behövande med henne?
Hon är redan tillagad.
Lagen förbjöd kannibalism
när mästaren visade oss vägen med sin uppoffring.
Du hittar på nya regler varje dag.
Det tillhör de som dog igår.
- Jag måste kasta dem. - Va?
Vi får bara äta en rätt.
Varför det?
Godtycklig fördelning av rester gynnar bara ett fåtal.
Och ingen respekterar en lag som tillåter ojämlikhet.
Det behöver inte ske godtyckligt.
Vi kan äta det själva.
Okej…
Musslor, torreznos och lammstek.
Ni är ansvariga för rätterna som de som saknas skulle ha fått.
Varje dag ska ni se till att de kommer fram orörda,
så att skälet till osämja försvinner.
Ni får byta om ni vill, men då måste ni kasta bort er egen mat.
Okej.
Tro mig. Det här är det bästa på lång sikt.
Ingen ska tjäna på att en kamrat dör.
Allez.
Vad får han för straff?
Det blir hårt.
Men rättvist.
Jag hoppas hitta en smord innan jag når barriären vid nivå 44.
Det finns inte många kvar.
Följ lagen.
Upprätthåll den.
Tror du på allt det där?
Det är sista dagen.
Visa vad du kan.
Jag är mer vetenskapligt lagd.
Jag är inte så dum som jag ser ut.
Jag har ägnat hela livet åt matematik.
Men jag slutade med det.
Varför det?
På grund av det här. Roten ur minus ett.
Lösningen är nåt som inom matematik kallas en imaginär enhet.
Imaginär.
En dag insåg jag att om vi kan acceptera en lösning
som inte motsvarar nån fysisk verklighet i vårt eget universum,
så kan jag aldrig lita på matematiken igen.
Eller nåt annat.
Jag sa upp mig och lade ner min forskning.
Jag lämnade min familj.
- På grund av det? - Jag flyttade in hos mina föräldrar.
Har du barn?
Varför är det imaginära fel?
Själv, då? Har du barn?
Det imaginära existerar inte.
Vi har ingen nytta av det.
Vad gör du här, Perempuán?
Jag behöver tid att…
…förlåta mig själv.
Den här månaden nådde maten nivå 175!
- Den nådde nivå 175! - Det måste vi fira!
Hörde du? Nivå 175.
Kom.
- Varför? - För att dansa.
Dansa?
Du är galen.
Okej, då.
Etthundrasjuttionio. Cannelloni och sötsurt fläsk.
Vi har pizza och kroketter.
En del längre ner vägrar samarbeta.
De kommer att äta allt de kommer åt.
- Vad har du beställt? - En efterrätt. Pantxineta.
Det skulle vara gott ibland.
Ser du inte var vi är?
Systemet fungerar allt bättre.
Vi kan inte tvivla nu.
Etthundrasextionio!
Nåt nytt uppifrån?
Kedjan bryts vid nivå 169. Mer vet vi inte.
Jag hoppas att Robespierres gäng upprätthåller lagen och klår upp folk.
Lagen är kärlek. Lagen är vilja.
Lagen är kärlek i viljans händer.
Låt inte dårarna ljuga för dig.
Det finns kärlek i hålet.
De känner sig övergivna och hjälplösa, men lagen gäller alla.
Förra månaden var han utan mat i 25 dagar. På nivå 165.
- Jävla dåre. - Min cellkamrat är ny.
- Det finns fler nya där uppe. - Där nere också.
Många dog förra månaden.
Vi har också varit nya och lärt oss följa lagen.
Vi lärde oss att följa den på nivå 24.
Vi har alla blivit utvalda.
Vi ska alla bli upphöjda till det högsta.
Sorger är bara skuggor som passerar och bleknar.
Sorger finns inte bland oss.
Styrka och kärlek finns inom oss.
Se. Se ljuset som mästaren sprider över oss.
Även om vårt hem förgörs av eld och vapen,
ska hans osynliga hus stå kvar.
Hans osynliga hus ska stå kvar.
Ni inser inte ännu hans fulla betydelse.
Han är alltings mittpunkt.
Han är magikern.
Han är livet.
Och den som ger liv.
Han är lågan som brinner
i hjärtat på varje människa och i kärnan av varje stjärna.
Se. Se ljuset som mästaren sprider över oss.
Om viljan slutar ropa "varför",
så upphör viljan och blir till intet.
Den ser lagen, men förstår den inte.
Han är lågan som brinner.
- I kärnan av alla stjärnor. - Sluta!
- Det är tecknet vi har väntat på! - De smorda befriar hålet från barbarer.
- Ingen mer rädsla. - Så onödigt.
- De borde skydda vår mat istället! - Ska de lämna lagbrytarna där uppe?
Det vore rena självmordet.
Lagen är makt,
tyngd och ordning.
Den som är rättfärdig ska förbli rättfärdig.
Den som är oren ska förbli oren.
Kan du hålla tyst?
Var var det?
Högt upp. Det kommer att dröja flera dagar än.
Vi måste hitta och förgöra förrädarna.
Döden blir vacker.
Döden blir vår kärleks sigill.
Gör gott här,
så ska ni bli belönade hädanefter.
Gör gott här, så ska ni bli belönade hädanefter.
Goda nyheter.
Kedjan bryts bara på nivåerna 169 och 168.
Barbarerna försöker sabotera kommunikationen,
men den smorde som leder befrielsen bad oss vara starka.
Inte den enögda! Den skelögda! Vad fan?
Hör på. Han bad oss identifiera den halta mannen och den skelögda kvinnan
som mulade mat på 176:an.
Och bjässen som överföll sin kamrat på 98:an.
- Tjugofyran! - Vad var det med den?
Tjockisen som åt torreznos!
En fet man på 24:an
åt sina döda kamraters mat. Vilken skitstövel.
- Vilken nivå var ni på? - Fyrtiosex.
Ni, då?
- Sjuttiofyra. - Okej.
Okej.
Oroa dig inte. Ingen vet att vi var på 24:an.
De såg oss.
När maten kommer kan vi bara äta vår egen mat
eller det vi har bytt oss till. Jag beställde pizza.
Och jag kroketter.
Jag dör om jag inte får äta ordentligt.
När de kommer hit måste vi göra som de säger.
- Men sen gör vi det som krävs. - Då straffar de oss.
Nej, du är inte här för att de är rädda för dig.
Du hoppade av skolan när du var 16.
Alla dina affärer gick i stöpet.
Din fru och dina barn kastade ut dig.
Och dina föräldrar tröttnade också på dig.
Du fick en plats här
för att de tyckte att du behövde disciplin.
Disciplin.
För vad?
Disciplin
så att du slutar med din patetiska jakt på uppmärksamhet.
- Vad gör du? - Jag har begått många misstag.
De är bra barn.
Fast inte så smarta. De tar efter sin mamma.
Jag har inget emot dem.
- Vad menar du? - Jag åt mat som inte var till mig.
Kom inte hit.
Jag borde inte ha ätit den.
Kom inte hit.
- Kom inte hit! - Disciplin!
Jag vill inte dra dig med mig.
Du ska inte straffas för att du hjälpte mig.
Hälsa på mina barn när du kommer ut. Säg att jag alltid har älskat dem.
Säg att slutet åtminstone…
…inte var en lögn.
Jag vill tro att han inte led.
Att han dog omedelbart.
Hej.
Allt verkar vara bra där uppe. De har inte hittat några barbarer.
Vi har beställt paella och stekt ris.
Kroketter.
Rå vegansallad och entrecote med pepparsås.
Ner till 71:an är alla lojalister eller nya. Vi får se hur de beter sig.
Vi har tur. Femtioett är en bra nivå.
En gång om dagen kommer en plattform med mat.
Vi har några minuter på oss att äta vår måltid.
Vad valde du?
Hörru!
Vad valde du?
- Plommon. - Du får bara äta det.
Om du inte byter med nån annan.
Är det ditt föremål?
Min kudde.
Jag kan inte sova utan den.
Några av de nya ville inte följa lagen.
Det finns två hinder. En på 46:an och en högre upp.
Men det finns en smord där uppe. Han får säkert ordning på dem.
Du får mat imorgon.
- Det finns en barbar på 54:an! - Det är han från tvåan!
- Barbar på 54:an! - Det finns en barbar på 54:an!
Han låtsades vara en av oss,
men de kände igen honom och han angrep sin cellkamrat.
Det är han!
Han där. Han var på tvåan. De på ettan fick inte ordning på honom.
Den jäveln åt som en gris, ända tills han spydde.
Imorgon åker vi ner och får ordning på honom.
- Jag följer med er. - Nej, det behövs inte.
- Han kommer inte undan. - Nej, men lagen är tydlig.
Först är det de fyra från nivåerna direkt ovanför.
Jag såg honom från fyran!
Vi tar honom!
Min cellkamrat dog på grund av såna som han,
som roffar åt sig allt på andra nivån.
När lagen inte följs dör folk. Man har mer ansvar ju högre upp man är.
Förstår du?
Jag förstår din ilska.
Såna som han förstör allt.
Fan ta dig!
Ja! Det är Dagin Babi.
Den smorde är Dagin Babi!
Det är Dagin Babi.
Den smorde är Dagin Babi.
Vi är räddade. Han skonar ingen.
Han får inte komma undan.
- Vad fan gör ni? - Skipar rättvisa.
Ni får inte!
- Vad fan? Ni får inte följa med. - Fler är bättre.
Det är förbjudet. Kommunikationskedjan äventyras.
Kedjan kan upprätthållas med tre nivåers glapp.
- Kliv av. Vi tar det. - Nej.
Välj själva. Riskera era liv med oss eller stanna och upprätthåll kedjan.
Följ med, du. Jag skyddar kedjan.
Nån måste göra slut på svinet. Order uppifrån.
Jävla as. Håll käften.
Jag vill inte ha nåt bråk. Jag lägger ner den.
Nej!
Din subba!
Vänta.
Jag har inte gjort nåt.
Låt mig vara.
Jag har varit här i ett och ett halvt år.
Snälla.
Jag åt för att återhämta mig.
Snälla. Jag försöker bara överleva, som alla andra.
Nej!
Nej! Vi måste ta oss nedåt.
- Nej! - Han kommer inte långt.
Det handlar inte om honom!
Det är inte din första månad här, va?
Jag har varit här i sex månader.
På min första dag berättade min cellkamrat…
…Kekasih…
…allt…
…om lagen för mig. Och jag förstod den.
Det är en orättvis lag.
Den skyddar bara måltiden vi har med oss.
Men…
…det var en bra början.
Vi följde alltid lagen.
Vi åt bara vår egen mat
och var med och fick ordning på andra när det behövdes.
Men sen…
…hittade vi en ung kille, som var utmärglad och höll på att dö.
Vi tog en död persons mat och gav honom mer än han hade rätt till.
Några dagar senare…
…kom en smord.
Dagin Babi.
Dagin Babi är den strängaste av dem.
Och han blir bara värre.
Han bestämde sig för att statuera exempel.
Vi hade brutit mot lagen.
Kekasih kämpade emot
och stack ut hans ögon.
Dagin Babi såg till att hon bands fast naken på plattformen
och skickades ner till de lägre nivåerna.
De tvingade mig att se på
när de åt henne levande några nivåer längre ner.
Vi kommer aldrig att vara säkra här.
Alla smorda är inte likadana.
Förra månaden kom en av dem precis i tid för att rädda flera från att svälta ihjäl.
Hur tror du att han kom ner till din nivå?
Vi måste fortsätta hjälpa till.
Vara mer rättvisa.
Vi måste hålla ut tills vi kommer härifrån.
Förstår du inte?
Ingen kommer härifrån.
Ingen överlever här.
Men en sak kan vi göra.
Fly.
Fly under intervallet.
Under vadå?
I slutet av varje månad återställs hålet
och då används en gas
som är en sorts sevofluran.
Det är då vi ska göra det.
Hur ska vi behålla medvetandet?
Jag letar efter den varje månad.
Än har jag inte haft tur.
Men om vi hittar den får vi bara en chans.
Och för att göra det
måste vi ta oss nedåt.
Vad letar vi efter?
Nej!
Det är Dagin.
Det är nu eller aldrig.
Dagin Babi och hans folk var nog på väg ner,
men kedjan bröts på nivå 46.
De måste stanna för att upprätthålla lagen.
Det här är vår chans. Vi måste åka ner idag.
Planen är galen. Tänk om den inte funkar.
Det är möjligt, men jag vet hur det går om Dagin Babi får tag i oss.
Ska vi ta med oss honom?
Döda mig.
Kliv av.
Jag har hört otroliga saker om er två
och er villighet att vara med och få ordning på lagbrytare,
fast det inte angår er.
Som belöning får ni dricka hur mycket vin ni vill under dagens måltid.
Var inte blyga nu.
Att äta är både en rättighet och en plikt.
Vi behöver starka män och kvinnor för att försvara lagen.
Njut.
Släpp henne! Fan också!
Släpp mig!
- Vad händer? - Låt mig vara.
- Vad händer? - Snälla.
Vi måste lyda lagen.
Vi måste upprätthålla den.
Alltid. Utan undantag.
Ni kan väl regeln om de närmaste fyra?
Ja, självklart.
Då kan ni väl berätta
varför i helvete ni lät dem vara med och få ordning på andra?
Ursäkta?
Jag sa att det inte var rätt.
Men du hindrade dem inte.
Nej, men jag stannade så att kedjan inte skulle brytas.
Ja. Även en blind kan se hur modigt det var av dig.
Jag har en idé. Inte idag, men imorgon
kan du också dricka hur mycket vin du vill.
Till din sista måltid.
Sen ska du avrättas efter den dubbla försummelsen av dina plikter.
- Dubbel försummelse? Men… - Ja, dubbel försummelse.
Du åkte inte ner när du skulle, och du lät dem göra det.
Du tillät det också.
Så du förlorar en arm.
Hon, då? Varför jag, och inte hon?
Sa ni inte att ni lurade henne? Hon visste inte att hon bröt mot lagen.
Det kändes vettigt att vara fler.
Ni ska inte tolka lagen! Ni ska lyda den!
De rättfärdigas undantag blir de illojalas ursäkt.
Du begick ett brott.
Du ska förlora en arm.
Ska du straffa de som försvarar lagen?
Nej. Du tar fel. Lagbrytare försvarar inte lagen.
Den som agerar på det viset
kommer förr eller senare tolka lagen efter egna intressen.
Lyssna på mig.
Många har dött eller förlorat mycket för att vara här idag.
Jag förlorade ögonen.
Din vän vet också hur det är att förlora nåt.
Men du verkar inte ha lärt dig läxan.
Det här är andra gången.
Du förtjänar samma öde som din cellkamrat.
- Jävla as. - Det här är inte godtyckligt. Inte alls!
Vi dödar för att bygga en framtid där ingen dödar.
Det finns många barbarer där nere och bara fruktan kan kuva dem.
Skräck är budskapet.
Hon rymmer om du låter henne leva.
Tala, min son.
De har en plan.
- Berätta. - De pratade om viktiga saker.
De trodde att jag sov.
Men jag sov inte. Man lär sig mest om man är vaken.
De pratade om stället
där den här världen återskapas om och om igen.
Hon sa att om de åt en hund, så skulle de kunna vakna och fly.
De ville kidnappa mig, men jag äter inte hund.
Lugn.
Ingen ska äta nån hund.
Är det din första månad?
God morgon, grannar.
Ännu en månad i hålet.
Vi har beställt rödbraxen och kaviar. Vi byter inte mot vad som helst.
- Vi får se vad tiggarna har. - Tala inte med dem.
Nivå 73! Var är min mat? Jag är hungrig!
Jävla lojalister.
- Vilka är ni? Identifiera er. - Vilka fan är ni?
Tala inte med dem heller.
Att prata gör mig utmattad.
Jag följde lagen strikt.
Och för en månad sen, på nivå 203, fick jag ingen hjälp.
Vad valde du för föremål?
Jag tog med den för att skära bröd.
Hemma köper jag färdigskivat, men här vet jag inte.
Får jag låna den?
En sak kan vi göra.
Fly under intervallet.
Hur ska vi behålla medvetandet?
Jag letar efter den varje månad.
Vi måste ta oss nedåt. Vi måste hitta Hund.
- Hallå! - Titta på honom! Vilket svin!
- Sluta! - Vi måste följa lagen!
Hörru. Vart ska du?
Så kan du inte göra.
Jag kommer och klår upp dig.
- Stå inte på maten! Era svin! - Du borde följa med mig.
Gå ner, för fan!
Hon måste vara döv.
Ja, för hon lyssnar inte alls på mig.
Gå ner därifrån.
Kommer du?
Uppenbarligen.
Kom igen.
Du uppnår inget på egen hand.
Om man ska stå emot lojalisterna måste man bete sig som de
och hålla ihop.
- Gå ner därifrån! Följ lagen! - Lugn.
Jag ger mitt liv för lagen.
- Vill du verkligen det? - Hör på.
Ingen ska begränsa vår frihet.
Ingen. Vi är gamla nog att råda över oss själva.
Satan vad gott lammet är.
Barbarerna kommer!
De är barbarer!
De är barbarer, för fan!
Hoppa på om ni vill överleva straff och tortyr.
En smord kommer ner imorgon.
Vi lojalister kommer ner och utplånar er, en efter en.
Hör ni det?
Vi borde neutralisera den andra.
Det fattar ni, va?
- Vi gör inte så. - Jävla barbarer!
Vi föddes fria och lojalisterna hatar frihet.
Därför hatar de oss! För vi är och kommer att förbli fria.
De kan inte hindra oss att göra vad vi vill.
Stället är fullt av mat. Varför får vi inte äta vad vi vill?
Vi har drömt om frihet hela våra liv.
Kom. Se vad vi har gjort.
Vi har varit här länge. Vi har fler rättigheter än de.
För friheten!
Nu äter vi!
Kom. Hoppa på!
- Friheten finns där uppe. - Kom!
Ingen kan tvinga mig!
De ville trycka ner oss. Begränsa oss.
Tiden är inne!
För friheten!
Så. Vi stannar här.
Vi är många nog.
Fria män och kvinnor, vi stannar här.
Han målade den på en vägg hemma.
Sen överfördes den till duk.
Visst är den fantastisk?
Det är originalet.
Jag är så glad för att vi äntligen gör nåt
mot de avskyvärda sekteristerna och deras lag.
Men vi måste organisera oss.
Mina vänner…
Välkomna till min enkla boning.
Din enkla skitboning.
- Hon är en av oss. - Det här området…
Käften, ditt missfoster.
Vad ohyfsat.
Värst vad du är fin i kanten.
De mest utsökta rätter och viner
Får vi njuta av idag
Bara det bästa har vi på vårt bord
Kryddat som det ska
Efter en söt, krämig dessert
En god kopp kaffe
Efter en söt, krämig dessert En god kopp kaffe
Och älskog
Vad fan? Vakna!
Vakna! Helvete också.
De är redan på väg ner!
- Vi måste göra oss redo! - Era jävlar!
Var med nu!
- Fan. - Dag tre.
Titta på den jäveln.
Ni får ingen mer mat den här månaden.
Plattformen kommer ner varje dag,
men den kommer att vara tom.
Och när ni är utsvultna och medtagna
kommer vi ner och dödar er alla.
- Ditt jävla as! - Kom ner och slåss!
Ska du döma alla nedanför oss till döden?
Det finns många lojalister där nere.
Ja. Vad ska du göra? Ska du döma dem till döden?
Ja, priset är fruktansvärt.
Men det krävs för att upprätthålla lagen. Lyssna på mig.
Om ni ger upp
straffar jag bara ledarna för det här löjliga upproret.
Hör på, kamrater!
Hör på! Han erbjöd oss en utväg.
- En rimlig utväg. - Ur vägen, gamling.
- Din jävel. - Fan också!
Den blinde bluffar! Inte dömer han sina egna till döden.
Och om du har fel? Va?
Vad ska vi äta?
Vad ska vi göra?
Vi kanske borde åka ner
och äta upp hans folk.
Hörde du det, din blinda jävel? Vi åker ner och äter upp dem!
Efter åratal av hårt arbete
var det min stora kväll.
Min fjärde utställning.
Det var jag och stora konstnärer.
Jag ställde ut skulpturer som skildrade djurs brutalitet.
Min pojkvän kom.
Jag skulle äntligen få träffa hans son.
Men…
Barn kan aldrig sitta stilla.
Inte han i alla fall.
En av mina skulpturer var en ilsken hund.
Ond.
Hemsk.
Klorna var vassa blad riktade mot betraktaren.
Du kan inte fortsätta så här.
Du dör om du inte äter.
De sa att det var farligt.
Men det var just den risken, den djärvheten,
som gjorde den speciell.
Jag vägrade låta dem hägna in verket.
Pojken fortsatte springa runt.
Till slut snubblade han.
Han fick en av klorna,
ett av bladen…
…i ögat.
Jag vill tro att han inte led.
Att han dog omedelbart.
Advokaterna gjorde ett bra jobb.
Domaren fastslog att det var en olycka.
Försäkringen betalades ut.
Jag blev en av min generations mest uppskattade konstnärer.
Skulpturerna som hörde till serien såldes för miljonbelopp.
Särskilt hunden.
Barbarer!
Sikta på anklarna!
Anklarna!
Låt revolutionen börja!
- Vi måste vara redo. - Var med nu!
Barbarer! Nu!
Målningen…
Varför är den så viktig?
Du…
Avsluta det du har påbörjat. Kom igen.
Du är försvarslös,
och jag har en kniv.
Jag har en bättre idé.
Jag kan sköta om dina sår
och mata dig med ditt eget kött resten av månaden.
Jag kan skära försiktigt och hålla dig vid liv.
Då blir du värdig din mästare.
Men nej.
Jag tänker inte använda min fantasi till att tortera nån.
Det behöver du inte.
Vi är alla fördömda nu.
De sa att hunden var farlig,
men jag envisades.
Om jag kunde vrida tillbaka tiden och rädda honom…
Men det kan du inte.
Vad söker du i hålet?
Tid.
Jag behöver tid att förlåta mig själv.
Jag måste fly.
Och glömma det jag gjorde.
Jag ger mig av.
- Vill du följa med? - Nej.
Det här har varit den bästa månaden i mitt liv.
Vi är våra egna fångar. Det…
…kan man inte fly ifrån.
När vi känner lukten av gas
gör vi det.
Hur ska vi behålla medvetandet?
Om det går som det ska tror de att vi är döda, men vi kommer att vakna.
Vi låter dem bära ut oss med de döda, och sen…
…får vi improvisera.
Tänk om det inte funkar.
Då dör vi.
Jag måste fly.
Om jag kunde vrida tillbaka tiden…
Jag måste fly.
Om jag kunde vrida tillbaka tiden och rädda honom…
Jag måste fly.
Rädda honom.
Bara de kan ta sig upp.
Jag överger honom inte.
Din resa är över, men han…
…får en chans till.
"Vi gav oss iväg tillsammans och tillsammans ska vi vandra.
Vi går samma öde till mötes."
Din resa slutar här, min lilla snigel.
Hon är budskapet.
Du…
Vad gör du här?
Undertexter: Love Waurio