Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PODLE SKUTEČNÝCH UDÁLOSTÍ A VYPRÁVĚNÍ ŽIJÍCÍCH ÚČASTNÍKŮ...
„MUSÍTE SE DOZVĚDĚT, ŽE TRVÁME NA TOM,
ABYCHOM BYLY POVAŽOVÁNY ZA SOUČÁST AMERICKÉ DEMOKRACIE
A NEBYLY Z NÍ VYLOUČENY.“
MARY MCLEOD BETHUNEOVÁ
SAN PIETRO, ITÁLIE, PROSINEC 1943
Tak jo.
Do toho!
Jdeme! Dělejte!
Je po něm, nech ho být! Dělej, jdeme!
POŠTOVNÍ PRAPOR
Drahý Billy, hrozně se o tebe bojím.
Moc se mi po tobě stýská. Proč mi nepíšeš?
Nevím, jestli k tobě můj dopis dorazí. Modlím se, aby ses vrátil.
Strašně mi chybíš. Proč jsi mi neodepsala?
Drahý Williame, brzy se vrať. Je všechno v pořádku?
- Jsem v téhle válce už víc než rok. - Tatínku, moc se mi stýská.
Můj nejdražší Michaele, modlím se za tebe.
Myslím na tebe každičký den.
Hrozně moc mi chybíš.
- Na každý dopis čekám dlouho... - Táboříme kousek od řeky...
Psala jsem už dvakrát nebo třikrát...
Už dlouho mi nic nepřišlo...
Strašně se o tebe bojím. Proč jsi mi nic nenapsal?
BLOOMFIELD, PENSYLVÁNIE, 1942
Abrame Davide, přestaň už dělat scény a producírovat se s tou...
Opovaž se, Mary Kathryn.
Je to nevhodné. A upřímně...
Uhni jí z cesty.
Neuhnu.
No dobře. Jak chceš.
Leno, ponorka na 12 hodinách. Vektor 6–9, devítka na západ.
Panebože.
Honem!
Pozor!
Žádné strachy, slečno Derriecottová, v mém letadle nebezpečí nehrozí.
Zvedám to! Stíhačka na třech hodinách!
- Madam. - Děkuji.
Abram Davide, způsobíš mi hrozné potíže.
- To mě mrzí, ale... - Matka se určitě dívá.
Byli jsme holt na bojové misi.
- Prchali jsme nepříteli. - Mary Kathryn není Hitler.
Určitě?
To není sranda.
Přece jsi slyšel zpravodaje Murrowa. Říkal, že Hitler je zrůda.
A přesně proto musím vyrazit do války.
Netvař se tak.
Prostě se mi bude stýskat.
- Nemůžu uvěřit, že narukuješ. - Neboj.
Vidělas, jak dobře řídím ten Chevrolet? Je to trénink na létání.
Abrame, je to vážná věc.
- Vím, že to víš... - To se o mě tak bojíš?
Nebo jde o to, že Mary Kathryn a její kamarádky už nebudou tak žárlit?
Vážně.
Tak už pojď, Leno.
Ano, madam.
- Přeju pěkný den, paní Derriecottová. - Nápodobně, Abrame.
Žádné strachy, slečno Leno. Budu psát, kdykoliv to půjde.
Koukám, že tě zas přivezl ten hoch.
Jste si nějak hodně blízcí.
Nechceš nám o tom něco říct?
- Jsme jenom kamarádi, tetičko. - V to doufám.
Ale Emmo, brzo už jí bude 18.
Půjde na univerzitu. Tam bude kluků ještě mnohem víc.
Radši nic neuspěchej jako tvoje máma.
Běž se umýt. Večer nám budeš muset pomoct.
Ano, madam.
Leno.
Ty jsi z nás nejmilejší.
Tvoje máma chce, abych navařila košer jídlo a pak i obsluhovala.
A ráda uslyšíš, že pan David mě najal, abych navařila na večírek tvého chlapce.
Není to můj chlapec.
Tak proč se tak culíš?
Nemotej jí hlavu takovýma řečma.
Ten hoch je Žid. Moc dobře víš, že spolu být nemůžou.
Ale Emmo, vždyť se jenom baví.
Tak ať se baví s černochem.
A navíc před ní mluvíš o univerzitě.
Vždyť víš, že na to nemáme peníze.
Seženeme, kolik bude potřeba, aby na univerzitu mohla.
Tak to bych chtěla vidět, Susie.
Rabín Wise byl na schůzce s prezidentem Rooseveltem.
Musíme se záchranou nějak pomoct.
Hitler zavraždil dva miliony Židů.
A to číslo prý zahrnuje i ženy a děti.
Nemůžeme to tak nechat.
Tlačíme na všechny možné funkcionáře, aby rozjeli humanitární akci.
Je to naprosto nepředstavitelná hrůza.
Nejdřív měli koncentrační tábory, teď jsou to vyhlazovací tábory.
Ten váš Abram je vážně statečný.
Pardon.
Ne, díky.
To teda je.
Chtěl dělat v rozvědce, ale neumí dost dobře německy.
Konečně jsi na pozici, na kterou patříš.
Nemůžu tu zůstat dlouho. Je to tvůj večírek, měl by ses vrátit.
To je teda rozlučka.
Mluví jenom o tom, jak je válka hrozná.
No, však je.
Radši jsem teď venku s tebou.
Bude se mi stýskat, Leno.
Mně taky.
Ale...
Ale už bych měla jít.
Kdyby o tom věděla máma, tak mě zabije.
No, aspoň to přežije Mary Kathryn.
Je hrozná, že se k tobě tak chová kvůli barvě tvé pleti.
Má k tomu i další důvod.
Líbíš se jí.
Myslí, že se mi dvoříš, i když to tak není. Jsme jen...
přátelé.
Tuhle verzi často říkáme ostatním.
Možná jsme tomu i sami uvěřili.
Polib mě.
Nepolíbím. Co to...
To tys mě okouzlila,
já si to nepřál,
já si to nepřál.
Zpíváš strašně.
To tys mě pobláznila, byl to tvůj plán.
- Dost. - Asi...
Přestaň!
Bože.
Až mě políbíš.
Leno Derriecottová,
miluju tě.
A vím, že ty mě taky.
Půjdu bojovat do války.
Nos tenhle prsten na důkaz toho, že na mě počkáš.
Abychom mohli konečně přiznat, co jsme tak dlouho popírali.
Spousta lidí si myslí, že tohle není správné.
Záleží jen na tom, co si myslíme my.
Leno.
Nemáš snad pracovat?
Ano, madam.
Ještě tác.
Ano, madam.
Zdravím, paní Derriecottová.
Jestli si chceš namlouvat mou dceru,
tak u nás zazvoníš jako správný gentleman a požádáš mě a jejího otce o svolení.
Rozumíš mi?
Ano, madam.
Až se vrátím z války,
bude to moje první mise.
POŠTOVNÍ SLUŽBA USA
- Něco od mých hochů? - Bohužel ne, madam.
- Odkud máš ten prsten? - Z krabice od cereálií.
- Holka bláznivá! - Promiň, mami.
Je to sotva pár měsíců, co odjel.
Tvůj manžel je pryč mnohem déle, a nic o něm nevíme.
Dej si pozor na pusu.
Asi jí nic nepřišlo.
A odkdy dávají k cereáliím prsteny?
Tisíce vycvičených členek Ženského armádního sboru
jsou již v aktivní službě po celé zemi i v zámoří.
Ale jsou potřeba tisíce dalších. Ženy napříč společností.
Prodavačky, dělnice, knihovnice, ženy v domácnosti, umělkyně...
- Schovej to a dávej pozor. - Ano, madam.
...i všech vyznání. Čeká je životní krok. Budou sloužit v armádě.
Budou dělat to, co jim podle armády půjde nejlíp.
Z některých budou důstojnice...
S dovolením.
Pardon.
Mami.
To byl vůz pana Davida?
Pojď se posadit.
Tohle ti přinesl pan David.
- Mami! - Já vím, zlatíčko.
Už celé týdny skoro nemluví.
Jo, já vím.
Odřízla se od světa.
Chudák kluk.
Znali se už od malička.
Vždyť tam sotva přijel.
Doufám, že se Lionel vrátí s penězi na její školné.
Ať jí dopřejeme aspoň to.
- Vrátil se snad někdy s penězi? - Dej pokoj.
Já myslela, že spíš.
Nemohla jsi usnout, co?
Mami, rozhodla jsem se.
Aha.
Až dodělám střední školu,
vstoupím do armády.
Chci bojovat proti Hitlerovi.
Podívej se na mě, broučku.
Vím, že se trápíš kvůli Abramovi. To my taky.
Ale to není důvod vstupovat do armády.
A podle toho, co jsem slyšela,
tak žádná černoška v armádě nedělá nic jiného,
než že vaří pro bělochy a uklízí po nich.
To bys klidně mohla dělat i tady.
Půjdeš na tu univerzitu.
A jak za ni zaplatíme?
Půjdu do armády.
Hned po škole.
Tak to bude.
- Nemám čas, mami. - Času máš až až.
Tak už jí dej pokoj. Furt něco.
- Ten je asi můj. - Tenhle?
Na. Vezmi si to. A pořádně jez, jasné?
Susie, říkala, že může mít jen jeden kufr, a do toho už jsi jí dala jídlo.
Šaty jí budou smrdět po vepřovém a fazolích.
Betty-Ann Morrisová.
Susanne Jonesová.
Lena Derriecottová.
- Ano, pane. Volal mě. - Nastupovat.
- Bude se nám stýskat. - Mně po vás taky.
Máme tě rády.
- Já vás taky. - Mám tě ráda.
- Budu vám psát. Slibuju. - Dobře.
- Ahoj. - Ahoj.
Snad se jí nic nestane.
Neboj.
Nastupovat!
Emmo, ty brečíš?
Žádnou černošku do Evropy nepustí. Natožpak k Hitlerovi.
Tak si utři slzy a pojď. Ta pojede nejdál do Georgie.
Pojďte všechny za mnou.
Ne, vy ne.
Vy, pojďte.
Tak jdete?
Předpokládám, že od nás oddělujete bělošky.
Já jsem černoška.
No, asi už nejsme v Pensylvánii.
Vítejte na Jihu, dámy.
Ti vidláci na segregaci nedají dopustit.
Za celou dobu jsi ani nemukla. Jak ti říkají?
Lena Derriecottová. Jsem z Filadelfie.
Johnnie Mae Burtonová. A ty?
Bernice Bakerová. Jsem z New Yorku.
A co vy, slečno mulatko?
Není to mulatka.
Její matka je Mexičanka a její otec je černoch.
Byl to můj strýc. Jste hrozně neomalená.
Nemyslela jsem to zle.
Mně přišlo, že ano.
Jsem Dolores Washingtonová. Má sestřenka Elaine Whiteová.
Jak se daří?
Dobře.
Jsem jenom drobet utahaná.
Abych se dostala do armády, musela jsem na Sever za tetou a jejíma devíti dětma.
Na Jihu by mě nikam neposlali.
Elaine, já a další čtyři černošky jsme prý neprošly testem.
Já byla tři roky na Spelman College a...
A tady Dolores ví všechno o historii. Bylo jasné, že je to nesmysl.
Víte, co udělala?
Napsala dopis přímo Mary McLeod Bethuneové.
Té Mary McLeod Bethuneové?
Kdo to má být?
Bože můj. Odkud jsi?
Z venkova.
Mary McLeod Bethuneová vede Národní radu černošských žen.
Je prezidentovou poradkyní a přátelí se se samotnou Eleanor Rooseveltovou.
Jak mám vědět o nějaký McLau?
Jmenuje se McLeod.
Furt si ze mě utahujete. Jste horší než můj starej.
FORT OGLETHORPE, GEORGIE, 1944
VJEZD POVOLEN POUZE VOZIDLŮM AMERICKÉ ARMÁDY
Na co jako čekáte? Koukejte slézt dolů.
To mě v armádě čeká stejná buzerace jako doma?
Jak se máme dostat dolů?
Pojďte.
Pomůžeme vám.
Ty jo, tady se mi bude líbit.
Pomůžu vám.
Dobrý den. Já jsem Hugh Bell.
Lena Derriecottová.
Vítejte.
Kdybyste něco potřebovala, jsem tady už rok.
Dost se vyznám a můžu vás tady provést.
Provedete jenom ji?
To bychom chtěly všechny.
Madam.
Tak pojďte, dámy.
Mně můžete pomáhat kdykoli. No ty vole.
Johnnie Mae! Takhle mluvit nesmíš.
Jsi snad kněz?
Můj otec je.
Z jednoho pekla jsem zdrhla a skončila jsem v jiným. A ona mě dostane do třetího.
- Ale my... - Ať si zacpe uši.
Nezapomeňte si připravit rodné listy.
Vy pojďte se mnou.
Tamtudy.
Tamtěmi dveřmi.
Díky.
Ještě jedno jídlo a budeš přes váhu.
Vyhrnout rukáv, dostaneš očkování.
Další.
Hergot, jak dlouho do mě budete bodat?
Tohle nám má jako sednout? Do toho se mi kozičky nevejdou.
Říká se jim prsa, Johnnie Mae. Vyjadřuj se trochu na úrovni.
Ty tvoje malý hrbolky jsou prsa.
Tohle je Martha a tohle Mary.
A jsou to kozičky.
A do týhle uniformy se nevlezou.
Není to tady nic moc.
A co jsi čekala? Luxusní hotel?
Ať mi dá pokoj.
Pozor!
Tohle budete slýchat často.
A když to uslyšíte, stoupněte si do řady před palandy
a koukejte před sebe.
Hned! Pohyb!
Pozor!
Vojačky,
jsem kapitánka Charity Adamsová a budu vaší velící důstojnicí.
To znamená, že když řeknu, ať něco uděláte, tak to uděláte.
Armáda má svá pravidla a musíte se jimi řídit.
A jsou přísná.
Budete je dodržovat do puntíku. Bez výjimek. Nehodlám je tolerovat.
Výcvik začíná v 6:30. Nástup je s budíčkem.
Kdo chodí včas, chodí pozdě, takže musíte chodit dřív.
Každá máte skříňku a kufr.
Všechno, co máte, se do nich musí vejít.
Nebudete se dlouze líčit.
Musíte si holit nohy, používat deodorant a alespoň jednou denně se sprchovat.
A jestli neumíte používat tampón, tak vás to naučíme.
Musíte stát rovně.
Držení těla je důležité.
Chodíme s hlavou vztyčenou,
rovnými zády a zataženým zadkem.
Tak se chodí.
Uniformy musí být dokonalé. Poručice Campbellová vám to ukáže.
Ty uniformy navrhli pro štíhlé figury bělošek, ne pro černošské křivky.
Ale nejedna z nás jistě umí používat jehlu a niť,
tak si je dokonalé uděláme samy.
Musí být dokonalé.
Bez výjimek.
Nejste jenom členky armády.
Jste ženy a jste černošky.
A jelikož jste černošské ženy, nemůžete si dovolit být dobré jako běloši.
Musíte být lepší.
Nereprezentujete jenom Ameriku,
reprezentujete i všechny americké černochy.
Vítejte v Ženském armádním sboru.
- Paní Rooseveltová. - Zdravím, Georgi. Kde je můj choť?
Má schůzku v Oválné pracovně.
Děkuji.
Georgi, kdo je ta žena u brány?
To nevím, madam. Už tam stojí druhý den.
Vážně?
A co si přeje?
To nevím. Mám to zjistit, madam?
Ano, Georgi. Děkuji.
Trochu života do toho, dámy!
Po celou dobu tady budou fotografové.
Budou vás fotit, sledovat a psát o vás.
Spousta lidí nám nepřeje úspěch.
Spousta lidí nás tady nechce.
Vojínko, máš moc vysoko čepici.
Na rozdíl od některých ostatních
se my musíme předvést v nejlepším světle.
Teď nastává chvíle, kdy se předvedete.
Nebudu u vás tolerovat žádné hádky a hašteření.
Nebudu tolerovat neúctu.
Nebudu vám lhát
a vy nebudete lhát mně, jinak ponesete nedozírné následky.
Ruce pořádně nahoru, vojínko!
Jestli máte pocit, že jsem na vás přísná, tak máte pravdu.
Je to tak proto, že vám dávám maximum.
A od vás taky očekávám maximum.
Tohle podle mě není maximum, vojínko.
Pohyb!
Dost!
Vy tři.
Ty, ty a ty pojďte sem.
Potřebuju vojačky, které se umí probíjet životem.
Které už od narození bojovaly o život.
Tohle je vaše první výstraha.
Po třetí tady končíte.
Je to jasné?
Rozumíte?
Ano, kapitánko.
Zpátky do řady.
Pohyb, dámy. Zkusíme to znova!
Ruce nahoru!
Ukažte mi, co ve vás je!
No tak, dámy! Jste ve válce, nebo si dáváte šlofíka?
- Až nahoru! - Pohyb!
Dělejte! Zrychlete!
Honem!
Sedm, osm, devět, deset!
Tak pohyb, pohyb! Rychlejc!
Nevystrkujte hlavu!
Do toho, dámy! Zrychlete!
Pohyb!
- Nejste na kafíčku! - Makat!
- Hlavu dolů! - Dělejte!
- Chci vidět to nejlepší! - Hni sebou, holka!
Nechci čumět na tvou zadnici!
Chceš ještě schytat kulku? Kvůli tobě domů nepojedu.
Dělejte!
Rychlejc!
No tak, Leno, to zvládneš.
- Dělejte, honem! - Tak šup!
Pohyb!
- Dělejte, dámy. Dejte do toho všechno! - Makejte!
Pohyb!
Georgi, stojí tam v dešti.
Už víme, co si přeje?
Prý čeká, aby se s vámi mohla sejít, madam.
- Přineste mi deštník, prosím. - Ano, madam.
- Georgi, dejte nad ni svůj deštník. - Ano, madam.
Děkuji vám.
Dobrý večer. Uženete si tady strašnou rýmu.
- Už jste tu několik dní. - Čekala jsem tu na vás.
Asi to bude velmi důležité.
Jsem ze Západní Virginie. Můj manžel je horník a...
Vím, že tady nic neznamenáme.
Ale ne. Každý něco znamená.
Já už nevím, co si mám počít.
Na téhle fotografii je můj syn Vernon a jeho bratr Elmer.
- Jsou to krasavci. - Děkuji vám.
Před třemi roky odešli bojovat do války a od té doby jsem o nich nic neslyšela.
Nevím, co si počít. Strašně se o ně bojím.
Měla byste jim napsat dopis.
Píšu jim v jednom kuse, ale od nich nikdy nic nepřijde.
Žádné dopisy, nic.
Jak to?
Paní Rooseveltová, děje se to v celé zemi.
Nic nám od nich nechodí a jim naše dopisy taky ne.
Tak to by nešlo.
Pojďte dál a povězte mi o tom.
Děkuji vám, madam. Děkuji.
Co to má být?
Holka, co sis to provedla s prsama?
Svázala jsem si je. Aby se mi vešly do uniformy.
Elaine, ty umíš dobře šít. Mohla bys jí to upravit?
Od ní já nic nechci.
Nech si to. Dej mi tu košili.
Děsně mě bolí nohy. Je to horší než dělat v přádelně.
Myslela jsem, že si tady od toho odfrknu.
Proto jsi tady?
Kvůli tomu a taky mi lezlo krkem, jak mě můj starej bil.
Vyjadřuj se slušně!
Proč jsi tu ty?
Chci na univerzitu a zároveň pomáhat vlasti.
Já taky. Chci magisterský titul z historie.
Nevím, jestli chci pomáhat vlasti, co na nás prdí.
Hoď se do klidu, dcero kněze.
Johnnie Mae, odjakživa se chovám jako správná mladá dáma.
Měla bys to zkusit a přestat mluvit neslušně.
Buď tím, koho si z tebe ten kněz vychoval.
Já budu Johnnie Mae.
Když se na vlast zlobíš, co tu děláš?
Nesehnala bych jinou práci než na poli, v přádelně nebo v kuchyni u bělochů.
Tak jsem zkusila tohle.
Leno, proč jsi tady ty?
Taky chci pomáhat vlasti. Chci bojovat proti Hitlerovi.
Bože, holka, tak tomu ani náhodou nevěřím.
Proč?
Hele, dámy, proč jste sem všechny šly?
Povolali mého snoubence.
- Jo. - Bojuju za vlast.
Hergot, holka, já chci co nejdřív dostat manžela domů.
V Texasu na mě nic nečekalo.
Já chtěla na školu.
- Já taky. - Chtěla jsem vidět kus světa.
Tak to hodně štěstí. Skončily jste v Georgii.
Některý z vás sice lhaly,
ale já vám povím pravej důvod, proč jsem tady.
Proč?
Kvůli těm chlapům.
Posílají do Evropy další bělošskou jednotku?
Ano, to vidím taky, poručice.
A nejsou ani z poloviny tak kompetentní.
Já vím.
Žádám je o rozkazy.
Neděláme to všechno jen tak,
ale už nevím, jak jim ukázat, že jsme připravené.
CHEMICKÉ ZBRANĚ PLYNOVÁ KOMORA
Tohle nám nepomáhá.
- Vstávat! - No tak, slečno Leno.
Takhle se s Hitlerem bojovat nedá.
Musíš být silná.
- Ty to zvládneš. - Vstávat!
Já se snažím.
- Ne... - ...dost!
Děláš ostudu celé svojí rase.
Už tak si myslí, že černošky jsou hloupé, méněcenné a líné.
A já ve své jednotce rozhodně nestrpím ženu, která to potvrdí.
Tak mi odpověz. Jsi hloupá, méněcenná nebo líná?
Ne, madam.
Takže se prostě chceš vrátit domů?
- Ne, madam. Musím tady zůstat. - Proč?
Chci bojovat za vlast.
Chceš bojovat?
Takhle na zemi jako bojovnice nevypadáš.
Vypadáš jako slabé děcko, co nemá na to, aby bylo v jednotce se silnými vojačkami.
Tohle je tvá druhá výstraha.
A teď vstaň, nebo odsud poletíš hned teď.
Leno, nepřipomíná ti někoho?
Mary Kathryn.
A s tou si poradit umíme.
Vektor.
Devítka.
Devítka na západ.
Vstávat, vojačko!
Pořádně se najez. Musíš nabrat sílu.
Má pravdu, Leno.
Měla by to vzdát. Kapitánka Adamsová ji stejně nemá ráda.
Proč jí to říkáš?
Je to pravda. Nemá.
- Ty vůbec nejsi milá. - Jsem upřímná.
Neposlouchej ji. Zvládneš to. Opravdu.
Ten na tobě může oči nechat.
Johnnie Mae, ty na ni žárlíš?
Dej pokoj. Kdybych ho chtěla, bude můj.
Na to vyžle fakt nežárlím.
A ona ho stejně nechce.
Ona myslí jenom na svýho Abrama.
Cos to řekla?
Mám postel hned vedle. Voláš jeho jméno noc co noc.
A já se nevyspím.
Abram sem, Abram tam.
„Kde jsi, Abrame? Kdepak tě mám?“
Opovaž se ještě někdy vyslovit jeho jméno.
Přešla jsem to tvoje ponižování a všemožné řeči.
Ale jeho jméno už nikdy nevyslovíš!
To ti patří.
ČERNOŠKY V ŽENSKÉM ARMÁDNÍM SBORU
Tady kancelář plukovníka Davenporta. Přejete si?
...dávají do práce v armádě.
Vycvičené, ostražité, hrdé na svůj sbor a připravené na další velký životní krok.
Nahradí vojáky v ústřednách.
Budou sloužit jako dispečerky v různých složkách.
V dopravě, kde se ženy osvědčily při údržbě a opravách aut a náklaďáků.
Jsou to dobré řidičky i mechaničky.
Ve vozových parcích.
V těchto a mnoha dalších odvětvích přebírají důležité činnosti.
A těmito činnostmi zásadně napomáhají vyhrát válku.
Pohov.
- Chtěla jste se mnou mluvit? - Ano, pane.
Jste vytrvalá.
Jestli jde o rozkazy pro vaši...
Ano, jde, pane.
Stovky žen pode mnou dokončily výcvik a tento měsíc ho dokončí dalších 38.
Jak víte, mám 97% úspěšnost. Jsme připraveny na povolání do služby.
A to víte jistě?
Podle mě připravené nejste.
- Při vší úctě, pane, bělošky... - Jsou kompetentnější.
A teď mě omluvte, mám schůzku.
- Pane, já... - Mám schůzku.
Ano, pane.
A ona...
Pánové, mou choť už znáte.
A tohle je Mary McLeod Bethuneová.
Posaďte se, prosím.
Půjdu rovnou k věci.
V uplynulých týdnech jsme s manželkou mluvili o problémech s poštou
a morálkou našich vojáků.
Co vy na to?
Opravdu poštu prakticky nestíháme odbavovat,
protože veškerá dostupná vozidla zkrátka potřebujeme na dovážení zásob na frontu.
Rozsah problému může popsat tady generál Halt.
- Generále? - Ano, pane.
Pane prezidente, naší prioritou je snaha pomoct vojákům vyhrát válku.
Poštu jsme museli odsunout na vedlejší kolej.
To chápu.
Co ale nechápu, je to, že si v téhle místnosti nikdo neuvědomuje důležitost
tak prosté věci, jako je dopis z domova,
a toho, jak dokáže zlepšit morálku.
Je to pro ně jediný způsob komunikace s okolním světem.
Ale aktuální rozkazy jsou nejdůležitější.
Dostat zásoby na frontu.
Takže mi chcete říct,
že neexistuje způsob, jak těm mužům dopisy doručit?
To je nepřijatelné.
Mary.
Jak cestuji po naší zemi,
slýchám stejné příběhy úplně všude.
Ustaraní rodiče, manželky,
děti, bližní.
Všichni si říkají, proč jim nechodí vůbec žádná pošta.
Žádný dopis, dokonce ani pohlednice od mužů, kteří bojují za naši vlast...
Pane prezidente, ujišťuji vás, že jsme tím úkolem pověřili několik rot,
ale v tuhle chvíli už je z toho logistická noční můra.
Zkusili jsme dokonce i Ženský armádní sbor.
Chtěl jste říct bělošský Ženský armádní sbor?
Máme snad i nějaký jiný?
Pane generále, vy snad nevíte,
že v Ženském armádním sboru slouží i černošky?
Ten problém s poštou je složitý.
Nestačí jenom hodit pár dopisů do schránky.
Ta pošta se nám tam nehromadí bezdůvodně.
Abychom to všechno roztřídili, potřebovali bychom někoho hodně schopného.
Při vší úctě, pane generále,
černošky v Ženském armádní sboru jsou velice chytré ženy
pod velením znamenité černošky, kapitánky Charity Adamsové.
Je vynikající.
Má tři tituly. Z fyziky, matematiky a latiny.
Takže vás, pane prezidente, můžu ujistit,
že černošky v Ženském armádním sboru mají potřebné schopnosti i velení,
aby tu poštu dostaly k vojákům.
To je on!
Tak běž. Podržíme ti místo.
Líbí se ti?
Vypadá fajn.
Líbí se jí. Ale ten její kluk to není.
- Jeho jméno neříkej. - Neřeknu.
Tak si s ním běž popovídat.
Zdravíme, vojíne.
Zdravím, dámy.
Dobrý večer.
Je dobře, že jste si vyšla za zábavou. Čekám tady na vás už týdny.
A gratuluju, že jste prošla výcvikem.
Jen taktak. Pořád mi to nejde tak jako ostatním.
Podle mě jste silnější, než myslíte.
Děkuju.
Ale vždyť mě neznáte.
Vím, že se jmenujete Lena Derriecottová.
Pocházíte z městečka nedaleko Filadelfie.
Máte ráda jasmínový parfém a nesnášíte mléko.
Umíte rychle vypočítat množství paliva v letadle a vyznáte se v nich.
A chcete tady něco dokázat, ale nejen sobě.
Jak to všechno víte?
Prostě...
Když chlap jako já uvidí ženu, kvůli které přehodnotí svou budoucnost,
tak chce zjistit proč.
O čem to mluvíte?
Bude to znít šíleně,
ale příští víkend se mám ženit.
Měl jsem o tom pochybnosti.
Pak jsem uviděl vás, a teď už fakt nevím.
Máma s tetou mě před takovými lichotníky varovaly. Omluvte mě.
Přísahám, že vám říkám pravdu, slečno Leno.
Můžeme si sednout vedle sebe?
ZPRÁVY Z FRONTY
Co to tady děláte?
Já bych řekla, že se hodláme dívat na film.
Tady vepředu teda ne.
Můžou sedět vzadu.
Já jsem důstojnice a tyhle místa jsem vybrala já.
Mé dámy nikam nepůjdou, kapitáne Matthewsi.
O vás se povídá.
Jste ta potížistka.
Pořád vyhledáváte konflikty.
Pořád jsem na nějaký připravená.
My nikam nepůjdeme. Sedněte si vzadu.
Takový jako ty nemusíme poslouchat, negerko.
Ty parchante! Já tě...
Neuděláš nic.
Sednout.
Padáme. Necháme ty černý špíny bejt.
To teda ne. Nevím, co si o sobě myslíš, ale tohle je americká armáda.
Takovou neúctu nestrpím. Jméno?
Co si to o sobě sakra myslíš?
Jsem kapitánka Charity Adamsová
a ty mi zasalutuješ.
Tak na to zapomeň.
Chci svou čepici.
Ty!
Promiňte, kapitánko Adamsová.
Ale když mi ti burani nadávají, tak hned vidím rudě.
Myslíte, že my ostatní to neznáme?
Ať budou říkat cokoli, nenecháš se vytočit,
protože v téhle uniformě se musíš chovat vzorně!
Oni půjdou před vojenský soud,
ale ty jim nikdy nesmíš dopřát to, na co čekají.
Adamsová. O co jde?
Pane, někdo obtěžoval moje dámy a chtěl po nich, aby si přesedly dozadu.
Pár bělošských vojáků a kapitán Matthews jednali urážlivě a neuctivě.
Takové chování nestrpím.
Máme stejná práva jako běloši. Odepírat nám je by bylo neomluvitelné.
Dala byste pokoj?
Pane, při vší úctě, jednají s námi...
Mám pro vás rozkazy. Pojedete s praporem 6888 do Evropy.
Vy zítra vyrazíte letadlem a vaše jednotka jedenáctého dorazí na lodi.
Tady máte rozkazy.
Nesmíte to otevřít, dokud nepoletíte nad Atlantikem.
Můžete jít.
Susie!
- Tys mi lhala. - Co?
Posílají Lenu do Evropy.
Cože?
Dívej.
Všude samá voda.
Jak to, že jsi tak v klidu? Tys pila?
Ne.
Chtěla jsem taky dostat loka.
Neotevřeš to už?
Nechci to udělat jako první.
A ostatní mají dvě obálky. My jenom jednu.
Netuším, co se píše v té druhé.
Jedna je od armády.
Abbie.
Ta druhá od ministerstva války.
Pošlou nás tam bez rozkazů od ministerstva války?
Už to tak vypadá.
- Bez rozkazů od ministerstva nemůžeš... - Velet jednotkám. Já vím.
Hele.
Poštovní prapor?
Myslí si, že se nezmůžeme na nic víc než vozit pitomý dopisy.
Krucinál.
Takže tam v Oválný pracovně sedí černá baba
a vykládá mi, že to ty ženský zvládnou.
Povím vám, že moc nechybělo a neudržel bych se.
To si fakt myslí, že to zvládne banda černých ženských?
Na to je potřeba špetka rozumu.
Aspoň špetka.
A já teda chytrýho černocha ještě neviděl.
Natož pak ženskou.
No, už jsou tady, pane.
Tak pro ně skočte.
To vy jste je chtěl uvítat s parádou. Ale hlavně že se můžu napít.
Tak to je majorka Charity Adamsová.
Pohov.
Takže...
vy jste ta nechvalně proslulá Adamsová.
Takhle bych to neřekla, pane.
Ale kdepak.
Slyšel jsem, jak jste na základně vyváděla ohledně integrace.
Jak jste pila z pítek pro bílé, ta scéna v kině a tak dál.
A teď z vás udělali majorku.
- Už víte, proč tady jste? - Ano, pane.
Ale ještě nemám rozkazy z ministerstva, pane.
To neřešte. Však dorazí.
Myslel jsem váš úkol.
Ano, pane. Slyšely jsme, že tady prý máme třídit poštu.
A jste přesvědčená, že to zvládnete za pouhých šest měsíců, co jste dostala?
Šest měsíců mi přijde až až, takže ano, podle mě to zvládneme.
Slyšíte, pánové?
Zvládnou to.
Šest měsíců je až až.
A vaše jednotka už je na cestě.
Plaví se na Île-de-France, takže nestrádají.
Je to moc pěkná loď.
Umí se otočit na pětníku,
kdyby narazila na ponorku nebo jiné nebezpečí.
- Ano, pane. - Jo.
A dokáže bleskurychle manévrovat, aby se vyhnula torpédu.
Řekla bych, že díky tomu a jejich doprovodu
jim cestou určitě nic nehrozí.
Doprovod nemají.
A dům, kde jste měly bydlet, bohužel nedávno vybombardovali.
Ale nebojte.
Osobně jsem pro vás odsouhlasil ubikaci, se kterou určitě budete spokojená.
Děkuji, pane.
- Umí jednotka pochodovat? - Ano, pane.
Lepší pochod jste ještě od žádné jednotky neviděl, pane.
Vaše jednotka bude pochodovat hned po příjezdu.
Pojďte, Lee.
Co ti tohle houpání připomíná?
Tebe.
Jak jsi mě vozil na tom zadním sedadle.
To byla zábava.
Věděl jsem, že to zvládneš.
Taky jsem věděl, že mě budeš hledat.
Když si něco usmyslíš, umíš být pěkně odhodlaná, Leno.
Hrozně moc mi chybíš, Abrame.
Leno, pohni s těma ručníkama.
Panebože!
Máme 855 žen na civilní lodi bez vojenského doprovodu.
Křižují si to přes oceán a on chce, aby hned pochodovaly?
Kristepane.
Žádala jsem je o misi, Noel.
Asi nikdy nedostaneme šanci jim ukázat,
že se v nás mýlí.
Zvlášť ne něčím tak snadným, jako je doručování pošty.
A máme na to šest měsíců.
To proto, že nám nevěří.
Ti běloši.
I černoši.
Jako Howard.
Nemluv o něm, prosím tě.
- Chci na něj zapomenout. - Vůbec o něm nemluv, holka.
Byl ta největší blbost, co jsem kdy v životě udělala.
Jaký na nás asi byl pohled,
když jsme se vyplížily z kasáren, abychom ho v kině načapaly s...
S Normou Jean. Tvou úhlavní nepřítelkyní.
Byla to děsná coura.
Strašně jsi pěnila, když jsi ho uviděla. A vzadu ve vlasech jsi ještě měla natáčku.
Ty jo...
Charity, je ti jasné, že ti generálové měli nějaký důvod, proč se tak smáli?
Odhalil nám svůj plán.
A šest měsíců mělo vypadat, že nám dal hodně času.
- Jo. - Noel.
Kde že ta pošta vlastně je?
Dobrý večer, vojáci.
Přejete si, madam?
Zasalutujete nám.
Promiňte, madam.
Tak kde jsou ty dopisy?
Některé jsou tady.
Tak už otevřete dveře.
Chcete se podívat do všech hangárů? Všechny jsou takhle plné.
Kolik jich je?
Tyhle všechny.
Bože můj.
GLASGOW, SKOTSKO, ÚNOR 1945
Vycvičilas je dobře.
Nastoupit!
Prapore 6888!
Napravo vyrovnat!
Připravit!
Vpřed vyrovnat!
Připravit!
Vím, že za sebou máte náročnou cestu.
A vím, že je vám zima.
Pravdou je, že tady zima bude.
Ale to všechno teď musíme pustit z hlavy,
protože generál Halt nám rozkázal, že dneska musíme pochodovat.
Hned teď.
A my to splníme.
Kapitánko!
Pochodem v chod!
Jednotko, zastavit stát!
Prapore, vpravo hleď!
Zasalutovat!
Připravit!
Prapore, pochodem v chod!
Tahle pošta tady leží už přes deset měsíců.
A nejen v tomhle hangáru.
Ve všech.
Každý hangár je tady plný pošty.
Vojáci bojující v téhle válce nedostávají zprávy od svých blízkých.
A jejich blízcí nedostávají zprávy od nich.
Ministerstvu války chodí tisíce stížností
a morálka našich vojáků je na bodě mrazu.
A když budou mít naši vojáci špatnou morálku, budou špatně bojovat.
Dámy, náš rozkaz je doručit naději,
spojení se světem
a balíčky s jídlem
našim vyčerpaným vojákům na frontě.
A dát jejich rodinám doma vědět, jestli jsou v pořádku.
Nebo...
Nebo jestli padli v boji.
Bylo mi řečeno,
že o vyřešení tohoto problému už se někteří pokoušeli.
Ale nedokázali to.
A proto poslali nás.
Ale nenechte se mýlit, dámy.
Neposlali nás sem, protože by nám věřili.
Jsme tady, protože jsou přesvědčení, že selžeme.
Vyměřili nám na to pouhých šest měsíců.
Původně jsem myslela, že je to dost. Než mi došlo, jak je ten problém rozsáhlý.
Když nechodí pošta, je špatná morálka.
Přes to všechno
je tohle naše mise.
A my v ní neselžeme.
Naši misi splníme takto.
Řidičky budou jezdit sem do hangáru.
Poštu naloží na náklaďáky podle armádního čísla.
Pak ji doručí na naši základnu, což je Škola krále Eduarda.
Rovnou vám povím, že stížnosti jsou zbytečné,
protože o těch krysách vím.
Vím, že je tam zima, není tam vytápění.
Ale taky vím, že jsme ve válce, a to si člověk musí vystačit s tím, co má.
Vytvořit domov z barabizny pro nás není nic neobvyklého.
Většina našich matek to udělala taky.
Takže začneme vytvářet systém, jak všechnu tu poštu odbavit.
A dělat to budeme právě tady.
Když budete řídit, nesmíte nikdy sjet z téhle trasy.
Tohle je vaše trasa na letiště.
MAJORKA C. E. ADAMSOVÁ
„Dává se na vědomí, že majorka Charity Adamsová
má plné velení nad praporem 6888.“
Už ti došly rozkazy?
Ne, došla mi trpělivost.
Nechtěli mi dát rozkazy, protože chtějí vyvolat chaos.
Nebudu čekat na jejich zprávu o velení. Oznámím to já jim.
Napsala jsem to sama.
Odeslat, kapitánko.
Ano, madam.
NEPLÝTVEJTE JÍDLEM
10 500 PYTLŮ
204 000 DENNĚ
855 VOJAČEK
Vstávat!
Honem!
Víš, že ještě pořád říkáš to jméno, co už nesmím nikdy vyslovovat?
Vím, že to některým z vás připadá nemožné,
ale existuje jenom jeden způsob, jak sníst slona.
A to sousto po soustu.
Leno, víš, že nemusíš číst všechna jména?
Dívej se na čísla. Tak se nejlíp zorientuješ.
Hej!
To se nedělá!
Nemůžeš je tam jen tak zahodit.
Ti lidé umřeli!
Zaslouží si trochu úcty.
Promiňte, majorko Adamsová.
Mohla bych si prosím odskočit?
Ano.
Zpátky do práce, dámy.
Já říkala, že je to blázen.
Celou dobu je tichá jako myška, a najednou začne ječet?
Na Johnnie Mae si hubu otvírat nebude.
Víš co?
Nějak potřebuju na záchod.
Tak to budete mít průšvih.
Já za tou magorkou na záchod nejdu.
Leno?
Nic mi není.
Mně to tak nepřijde.
Otři si slzy.
Potřebuju čůrat.
Určitě jsi v pořádku?
Ne. Jde o toho chlapa. Co provedl? Zlomil ti srdce jako mně můj starej?
Dáš už pokoj?
Umřel.
Oni ho...
sestřelili.
Krátce po tom, co sem dorazil.
Byl to voják.
A požádal mě, abych na něj doma počkala.
To je mi moc líto.
Bože, připadám si rozbitá a už to nikdo nespraví.
Slíbil mi, že mi bude psát,
ale nikdy mi nic nepřišlo.
Vím, že mi psal.
A říkám si, jestli ty jeho dopisy nejsou v jednom z těch pytlů.
Ale netušila jsem, že budeme dělat tohle.
Je mi to moc líto, Leno.
Chci vám všem poděkovat.
Vím, že jste to nevěděly, ale děkuju,
že mi pomáháte to překonat.
Zlato, poslouchej.
Jestli tady nějaký jeho dopis je, tak ho najdeme.
Všechny budeme hledat cokoli s tvým jménem.
Není možný v takový hromadě... Pardon...
To jste všechny potřebovaly na záchod?
Promiňte, majorko Adamsová.
Ty ne.
Já vím...
že mě nemáte ráda,
protože jsem ostudou jednotky.
Ale slibuju vám,
že tady budu tvrdě dřít.
Protože vím, co ty rodiny prožívají.
Není nic horšího, než když nic nevíte.
- To se pleteš. - Vážně slibuju, že...
V tom, že tě nemám ráda.
Mám tě ráda.
A vážím si tě.
Je pravda, že na začátku
jsi mi dělala starosti.
Říkala jsem si, jestli to zvládneš.
Ale když už to vypadalo, že tě to zlomí,
něco se v tobě probudilo a pomohlo ti to jít dál.
A teď už vím, co to bylo.
Leno, jsi vojačka.
Poslyš, vojínko,
každý rozkaz, co jsem v armádě dostala, beru vážně.
A to včetně tohohle, ale něco ti přiznám.
Nejdřív mě urazilo, že nám svěřili jenom poštu.
Ale teď už to chápu.
Věděla jsem, že pro naše vojáky i jejich rodiny je to důležité,
ale ještě nikdy jsem plně nepochopila, co cítí,
dokud ses dneska takhle neotevřela.
Děkuju ti.
- A teď zas do práce. - Ano, majorko.
„Z našeho šestiměsíčního limitu už uplynuly dva měsíce.
Majorko Adamsová, nemusím připomínat, jak je to důležité.
Na vás a ty ženy hodně lidí spoléhá.
Já osobně vím, že na to máte, ale takhle...“
A tohle je velkými písmeny.
„...to nejde.
Generálu Haltovi udělalo velkou radost, že všechny dopisy za poslední týdny
se vrátily jako nedoručitelné.“
„Každý den do Bílého domu posílá telegramy o tom, jak se vám práce daří.
Nebo spíš nedaří.“
Krucinál.
No jistě, ten generál Halt.
Odeslaly jsme 57 000 zásilek.
Jo a všechny jsou nedoručitelné.
Ale Charity, vojáci se v bitvách často přemísťují.
Že by nám dali špatné lokalizační karty?
Pomáhat nám rozhodně nechtějí.
Aspoň jednou bych chtěla mít stejné podmínky jako ostatní.
Aby to bylo fér.
Bez klacků pod nohama od bělochů. Chci toho snad moc?
Ne, nechceš.
Ale obě víme, že se to hned tak nezmění.
Ale tohle k té změně přispěje.
Vidělas i tu poslední větu?
„Bohužel vám také musím oznámit, že chce, ať o víkendech hostíte černošské vojáky.“
Vypadám snad jako hostitelka?
ŽENSKÝ ARMÁDNÍ SBOR VÁS VÍTÁ
No teda, jak to dokáže?
V Harlemu byla tanečnicí u Whitney Lenny.
Ta teda válí.
To je ono!
Bože, taky si musím trochu užít.
Johnnie Mae!
- Ta je nenapravitelná. - Je sebevědomá.
Já bych řekla střelená. Ty jo, mám dost.
Šlo ti to úžasně.
- Paráda. - Děkuju.
Pojďte, chci se napít.
- Pojď, Leno. - Ale já ještě nikdy nepila.
Já taky ne. A nejsem tady, abych přišla o důstojnost.
Je to nápoj ďábla.
Vypadá to, že dneska si ten nápoj dáme všechny.
Bude to sranda.
- Donesu ti skleničku. - To bych neměla.
Ale no tak, musíš si dát oraz. Nemůžeš celý den trčet v kanclu.
Tamhle jsou vojáci.
Ale já mám vyšší hodnost.
Ne tak docela. Koukáš špatným směrem.
No tak. Je to podplukovník.
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj.
Nevypadáš ze mě překvapeně.
Ani ne.
No, když jsem se o tom večírku doslechl, musel jsem se jít podívat na svou milou.
Není to spíš tvoje žena doma?
Neudělal jsem to.
Cos neudělal?
Nevzal jsem si ji.
Proč ne?
Kvůli tobě.
Na tohle ti neskočím.
Proč myslíš, že se snažím, abys na něco skočila?
Smím prosit?
Tuhle píseň zbožňuju.
To tys mě okouzlila,
já si to nepřál.
Já si to nepřál.
Zpíváš strašně.
To tys mě...
...pobláznila...
Něčím jsem tě urazil?
Ne, já...
Já prostě...
Tak dobře. Řekni mi, co se děje s tebou,
a já ti řeknu, co se děje se mnou.
Věci, co jsem tady viděl,
mnou strašně otřásly.
Tys byl na frontě?
Vozil jsem tam zásoby.
Jak moc je to zlé?
Je to nepředstavitelné.
Ale když jsem tě dneska uviděl...
Jsi balzám na zraněnou duši.
Vím, že se neznáme.
Ale chtěl bych tě poznat.
A chci, abys poznala ty mě.
To mě mrzí.
A i když bych tě poznala moc ráda...
mám v hlavě i srdci pořád ještě zmatek kvůli někomu, o koho jsem přišla.
Takže...
asi nemám nic, co bych ti mohla nabídnout.
Můžeš mi nabídnout přátelství.
To dokážu.
Přátelství je tady rozhodně třeba.
Mrzí mě, že jsi smutný.
A mě mrzí, co se ti stalo.
Není ti tady zima?
Jo, je tady chladno.
Tak pojď.
Pardon.
Ano?
- Jsem Clemens. Mám být váš kaplan. - Můj co?
Kaplan. Mám vám tady pomáhat.
Pozor!
Adamsová!
Ano, pane. Stalo se něco?
Jedna z vašich holek má iniciály JMB.
A ta osoba vrátila odesilateli velice důležitý dopis,
který mi přišel až teď.
Jméno příjemce na obálce není čitelné.
Svoje armádní číslo tam vidím naprosto jasně. Co vy?
Možná čísla číst neumíte.
Fakt smůla.
Zeptám se vás naposledy. Kdo je JMB?
To budu já, pane.
Ty?
Sakra, holka? Jsi blbá?
Ne, pane, to nejsem.
Tak proč jsi ten dopis po takový době poslala zpátky?
To musíš bejt blbá.
Všechny jste blbý!
Nedokážeš poslat jeden dopis adresátovi?
Umíš vůbec číst?
Ano, pane, to umíme.
Mluvím s tou holkou.
Ale já jsem její velitelka, takže...
Sklapněte, Adamsová!
Slyšíš mě? Tak odpověz!
Ano, pane!
Slyším vás.
Jste tady už dva měsíce, a neudělaly jste vůbec nic.
Co tady sakra vůbec vyvádíte?
Jdu rovnou za generálem Haltem a řeknu mu, aby tenhle cirkus hnedka zrušil.
Je to směšný. Naprostá ztráta času. Kam na takový lidi choděj?
Pohov.
Zpátky do práce, dámy.
Počkat, počkat!
Dámy, ať si říká kdo chce co chce,
odvádíte tady dobrou práci.
I v těch náročných podmínkách.
Ale spousta pošty se vrací odesilateli,
což je smutné.
Celý ten proces sleduji. Dost dobře tomu všemu rozumím jako celku,
ale potřebuju, abyste mi to popsaly ze svého pohledu.
Hej, hej!
Jedna po druhé.
Ty první.
Madam, posledně jsme napočítaly přes 7 500 Robertů Smithů.
A každý má tolik lokalizačních karet, že hledáme podle data.
A to občas nejde přečíst.
Nemluvě o tom, jaká je tu zima, takže musíme pracovat v rukavicích.
A spousta balíčků už plesniví. Dokonce je prohryzávají krysy.
I jména na obálkách jsou ohryzaná.
Někdy zbyde jenom slovo nebo dvě.
Musíme to luštit jako křížovku.
Vero, ty křížovky luštíš ráda.
- Ano, madam. - Mohla bys na ty obálky mrknout?
- A zkusit s tím pomoct? - Provedu.
Dolores, ty každý víkend v kině sleduješ zprávy z fronty.
Když zjistíme, odkud pošta je, povíš nám, co se tam děje?
Ano. A když poznáme, kdy to odeslali, šlo by určit, kam se vojáci přesunuli.
- To by nám mohlo pomoct. - Někdy uvádějí jen přezdívky jako Bubba.
V takových případech ty obálky otevřete.
Třeba vám tam něco napoví, kdo je adresát.
V některých balíčkách bývá oblečení a tak.
V Kalifornii jsem prodávala oděvy.
Vyznám se v látkách. Mohla bych s tím pomoct.
Madam. Já dělala poštmistrovou v Severní Karolíně.
Já dělala v tátově pohřebním ústavu.
A jak nám to má jako pomoct? Já svou nejlepší schopnost neřekla.
Johnnie Mae.
Vím, že zažíváme chmurné období, protože jsme přišli o skvělého muže.
Prezident Roosevelt byl schopným vůdcem.
A vedení je důležité.
Modlím se, aby prezident Truman v tomto ohledu kráčel v jeho šlépějích.
Ale aby člověk mohl vést,
musí být schopný.
V Knize přísloví 4:14 stojí:
„Nevcházej na stezku svévolníků,
cestou zlých mužů se neubírej.“
No, to slovo se také může zaměnit
za zlé ženy.
Modlím se za vás a vím, že je to pro vás těžké.
Na svůj úkol nemáte
a vede vás osoba, která není dost schopná v očích armády
ani nedosahuje potřebných morálních kvalit v očích našeho Pána.
Je ostudné, že v pátek tady všechny žárovky svítí do noci,
ale v neděli ráno mám nad hlavou prasklou žárovku.
Tak nevypadá dílo Páně.
Když vás vede zlo, musíte být obezřetné.
Budou vám unikat zásadní věci.
Pomodleme se.
Takže tam píše:
„Vím, že takový úkol jste asi na mysli neměl, ale zaručuji...“
To jsou mé věci.
„Vážený generále Halte,
ženy z praporu 6888 jsou morálně prohnilé.
Vede je žena plná zla, která podporuje zhýralost
a ze Školy krále Eduarda udělala nevěstinec.“
- To je moje. - Ano. A to u vašich nohou také.
Ještě dnes odsud odjedete.
Poslal mě sem generál Halt.
I kdyby vás poslal sám Hospodin.
Nevím, jestli o tom víte, ale jsem dcerou kněze.
Bibli znám od Genesis až po Zjevení jako své boty.
Jsem věřící žena vysokých morálních kvalit
a tyto ženy vedu pevnou rukou,
ale také s citem a pochopením, které by kaplanovi mělo být vlastní.
Posměšky a podrazy od bílých mužů v armádě snáším už pěkně dlouho.
Naučila jsem se každičké pravidlo naší armády,
abych se mohla bránit a prorazit, takže jestli si myslíte, že se bojím vás
nebo vašich dopisů, ať už je pošlete komukoli,
tak to se pletete stejně jako v té dnešní rádoby mši.
Tato vojačka vás odvede, kam budete chtít,
ale vyrazíte okamžitě.
Má vám pomoct se zavazadly?
Proč vůbec posílali kaplana?
No...
Zrovna v noc, kdy jsme hostily vojáky. Víš, o co šlo.
Asi to...
To je V-1.
Honem!
Pozor, dělejte!
K zemi.
- Majorko Adamsová? - Copak, vojínko?
To jsou souřadnice pozic vojáků?
Ano. Ale ty bys je detailně studovat neměla.
Proto je s důstojnicemi začerňujeme.
Nesmí se to dostat k nepříteli.
Je na tom
nakreslený symbol.
A...
Ten dopis je pár týdnů starý.
A v tomhle dopise
se píše o hlavě indiána v jejich znaku.
Těmihle kreslenými značkami
vojáci tajně dávají svým rodinám vědět, v jaké části světa jsou.
Vojínko, každá z našich divizí má 16 000 vojáků.
Ty jsi jich právě teď našla 48 000.
Dámy, kolik z vás na dopisech vidělo ručně kreslené symboly,
které se podobají divizním nášivkám vojáků?
Zvedněte ruce.
Skvělá práce, vojínko.
NEBEZPEČÍ NEVYBUCHLÁ BOMBA
Johnnie Mae bude šílet, až to dovezeme.
Musí se zklidnit.
Na tohle nemáme čas.
- Vero, nesmíme sjet z trasy. - Hej!
- Chceš tady trčet? - Ne!
Dobře nám to teď šlape a já do toho nehodím vidle.
Zastav! Ne, zastav!
Co?
Myslím, že jsme na nevybuchlé bombě.
Určitě?
Panebože.
Co budeme dělat?
To, na co nás majorka Adamsová vycvičila.
Musíme z toho auta ven, ale tak, jak jsme se to učily.
Tak jo.
Pomalu vystupte z auta.
Pomalu!
Jedna. Dva.
- Tři! - Tři!
Bože můj.
Co je?
Podívej.
Leno.
Nevypadá to, že pracujete.
Tohle tě bude zajímat.
- Tak přečteš si to? - Nech ji chvilku.
Dámy.
Chce nás vidět majorka Adamsová.
Stala se nehoda.
Takže armáda je ani nedá pohřbít?
Řekli mi, že ne.
Moc mě to mrzí, dámy.
Hodlám do Spojených států poslat žádost o pomoc,
ale mezitím provedeme tuhle sbírku,
protože nedovolíme, aby byl našim vojačkám odepřen důstojný pohřeb.
Bože,
tenhle svět jet tak krutý.
Lidem je fuk,
jak se k tobě chovají.
Bože,
tenhle svět je tak krutý.
VERA J. SCOTTOVÁ VOJÍNKA ŽENSKÉHO ARMÁDNÍHO SBORU
Vojínko.
Ano, madam.
Leží tady hodně amerických vojáků.
Pokud víš, kdy zemřel a v jaké byl jednotce, najdeš ho tu.
Mohl by tě odvézt zpět na základnu?
Ano, madam.
Tak už běž.
Ahoj.
Mohl bys na mě počkat?
Jistě.
ABRAM I. DAVID 19. PROSINCE 1943
Já věděla, že tě najdu. Věděla jsem to.
Drahá slečno Leno,
vektor devítka, tady devítka.
Nechci, aby sis dělala obavy,
ale asi si poprvé začínám uvědomovat, že už se domů možná nevrátím.
Vím, že jsem chtěl, abys na mě počkala.
A jak tě znám, tak budeš čekat.
Ale...
pokud se nevrátím,
buď v životě tak veselá jako tehdy na zadním sedadle.
Užívej si tu svobodu a zábavu.
Slib mi, že prožiješ dlouhý život.
Dost dlouhý za nás oba.
Slib mi, že se za nás oba budeš dost smát.
- Opravdu tě miluju, Leno Derriecottová. - Já tebe taky, Abrame Davide.
A omlouvám se,
že jsem nenašel odvahu říct ti to dřív než v ten večer.
Hledej mě v oblacích.
Navždy tvůj...
Abram.
ŠKOLA KRÁLE EDUARDA
- Pohov. - Dobré ráno, pane.
Generál Lee říkal, že děláte pokroky.
Ano, pane.
I když jsme teď přišly o dvě vojačky.
No, tak už to chodí.
Ohledně pokroků s poštou ale nesouhlasím.
Ani jedna z mých jednotek žádný pokrok nezaznamenala.
To mě mrzí, pane. Pracujeme tak rychle, jak to jen jde.
Evidentně ne dost rychle.
Tohle určitě není celý váš prapor.
Ne, pane.
Pracujeme na směny po celý den, takže některé ženy odpočívají.
- Odpočívají? - Ano, pane.
Přijel jsem na inspekci vaší jednotky, ale ona tady není.
To vám přijde normální?
No, pane...
Salon krásy?
Ano, pane.
Za tohle se armádní peníze nevyhazujou.
Takže mi chcete říct,
že mají čas nechat si udělat vlasy,
ale už si nenašly čas, aby přišly na generálovu inspekci?
Ne, pane, to...
Omlouvám se, ale tam jsou ženy, co mají noční směnu, takže teď spí.
Pane, tam jsou sprchy a dámy se zrovna sprchují.
- Lee. - Ano, pane?
Vy jste té ženě neřekl, že přijedu na inspekci?
Řekl, pane.
A majorka nechápe, že inspekci můžu dělat, kdekoli chci?
Ano, pane. Chápe to.
Takhle vedete jednotku?
Co tamta místnost?
Do té jít můžu?
Ano, pane. Tam dovážíme poštu.
Tak pěkně děkuju.
Jistě, pane.
Pozor!
Co je to za bordel?
Některé zásilky krysy prohryzaly vejpůl, takže se jejich obsah pomíchal.
Ale naše vojačky vymyslely, jak je dát dohromady podle látky.
Tady se nám daří třídit dopisy pro vojáky, kteří mají stejná jména i příjmení.
Nebylo by snazší to dělat prostě podle čísla?
Ano, pane, to jsme taky zkoušely.
Ale někdy je tam jen přezdívka, takže to chce trochu bádat, aby se adresát našel.
Vyhazujete armádní peníze i za parfémy?
Ne, pane.
Když se nám nedaří přečíst jména, protože bývají rozmazaná...
Některé ženy na dopisy dávají svůj oblíbený parfém
a pár našim vojačkám se podařilo ty parfémy rozeznat.
Byla to dřina,
ale našly jsme odesilatelky podle států, ve kterém ty parfémy vyrobili.
Uhni, děvče.
Vy ty dopisy otevíráte a čtete?
Jenom v případech, kdy vojáka nelze najít, pane.
To si děláte srandu?
Fakt otevíráte a čtete dopisy bílých vojáků?
Někdy je to jediný způsob, jak zjistit, kde ten voják je.
Je to soukromé, majorko.
Přišla jste o poslední špetku rozumu?
Obešla jste mě a nechala pohřbít vojačky, co kvůli vám umřely.
Umřely, protože jste je špatně vycvičila.
Tak teď,
když prezident Roosevelt už nežije,
tenhle experimentík okamžitě skončí.
Myslím, že se s váma rozloučíme.
A pošlu sem bílou důstojnici, aby vám ukázala, jak se to dělá!
Jen přes mou mrtvolu, pane.
Co jste to řekla?
Pane, při vší úctě,
můj prapor ve dne v noci pracuje v otřesných podmínkách.
Většinou nefunguje vytápění.
Bývá tady taková zima, že se ženy umývají vodou z helmy.
Chtěl jste, abychom z toho tady udělaly kasárny bez postelí, bez pomoci.
Moje dámy tu obtěžují, a když se s někým spřátelí,
tak se jich pak ptají, jestli mají pod sukní ocas,
a to kvůli těm pomluvám, co šíří běloši.
Poslal jste kaplana, co se neměl modlit, ale měl na nás donášet.
Přišly jsme o dvě dámy kvůli nevybuchlé bombě.
A skvěle vycvičené, což vím, protože jsem je cvičila.
A vy jste ani nevydal rozkaz, že mají mít řádný pohřeb.
Vím, že jsme ve válce, ale naše válka začala tím, že jsme černošky.
Bojujeme na všech frontách.
Takže jak jsem řekla, pane, jen přes mou mrtvolu, pane.
Postaví mě před vojenský soud.
Připadám si jako pokrytec.
Říkala jsem jim, že se musí chovat důstojně a uctivě.
Nevím, co mě to popadlo.
To, žes měla pravdu.
Choval se hrubě a dělal, že jsme tady nic nedokázaly.
Ale je to můj nadřízený. Taková přece nejsem.
Madam, promiňte, ale máme problém.
Ženy přestaly pracovat.
Proč?
Netuším.
Zpátky do práce, dámy!
Tak pracujte!
Do práce!
Vím, že Roosevelt je podporoval, ale musíte si promluvit s Trumanem.
Neudělaly vůbec nic.
Řeknete prezidentovi,
že je to obrovská chyba.
A tamta Adamsová? Jo.
Ta půjde před vojenský soud.
Řekla to, Marshalle. Řekla mi to přímo do očí.
A čtou dopisy bílých vojáků.
Momentík.
Co se to děje?
Mužstvu přišla pošta, pane.
- Morgan! - Jo! Tady!
- Vesper! - Ano!
Montgrey!
Carl!
Vincent!
Vaughn!
Pošta!
Malone!
Nielson!
Je to tady!
Viranelli!
Alexander!
Vincent!
Montgrey!
- Frank! - Ano, tady!
Pro Troutmana.
- Troutman! - Jo!
Tady máte.
Miláčku!
ČERNOŠSKÝ ŽENSKÝ ARMÁDNÍ SBOR ZACHRAŇUJE MORÁLKU
„Zažil jsem ten nejlepší den.“
Hej!
Madam, vy jste z praporu 6888?
Ano, jsme.
To je prapor 6888!
Pohov, vojáci.
„Poštovní prapor 6888
byl jediným praporem složeným výhradně z černošských žen
v Evropě během druhé světové války.
Po odbavení nahromaděné pošty
čítající více než 17 milionů dopisů a balíčků za 90 dnů
jsme svým výkonem udělaly na vedení takový dojem,
že nás poslali do Rouenu ve Francii,
kde jsme odbavily další kupu pošty v rekordním čase.“
SKUTEČNÁ LENA 100 LET
„Stálo nás to hodně dřiny a hodně slz.
Nikdo nám za naši službu nepoděkoval
ani nás nevzali do průvodu při vítání vojáků.
Za naši tvrdou práci a obětavou službu jsme nedošly uznání.
V Evropě se k nám lidé chovali líp
než zpátky doma ve Spojených státech.
Tedy až doteď.
Lidé začali projevovat uznání za naše činy.
Dokonce jsme za svou službu obdržely zlatou medaili Kongresu.
To je něco, že?“
VOJÍNKA ROMAY C. JOHNSON DAVISOVÁ (NAR. 1919)
MAJORKA FANNIE GRIFFIN MCCLENDONOVÁ (NAR. 1920)
Bože, těch vzpomínek.
A ano, po návratu domů jsem si Hugha vzala.
Poštovní prapor 6888 byl jedinou černošskou jednotkou
Ženského armádního sboru,
která za druhé světové války sloužila v Evropě.
DOBOVÉ ZÁBĚRY Z PŘÍJEZDU PRAPORU 6888 DO EVROPY
Do Evropy dorazily těsně před koncem války a dostaly nesplnitelný úkol
doručit 17 milionů dopisů a balíčků za šest měsíců.
Dokázaly to za méně než 90 dnů.
Prapor 6888 vojákům přinesl spojení se světem,
důležité zlepšení morálky a naději.
A teď přejdeme do 20. století,
kdy se ženy staly plnohodnotnými členkami armády Spojených států.
Dnes se k nám přidají
dvě úžasné ženy.
Řekly mi svůj věk, ale vědět ho nepotřebujete,
protože vypadají tak na 30 nebo 40.
Mary Raglandová a Alyce Dixonová,
které sloužily v praporu 6888,
jediné jednotce afroamerických žen v Ženském armádním sboru,
jež během druhé světové války sloužila v zámoří.
Prosím o potlesk.
Ještě jednou vám chci poděkovat za vaši službu,
odvahu, nasazení a odhodlání.
Bůh vám všem žehnej a Bůh žehnej Americe.
27. dubna 2023 byla základna Fort Lee nesoucí jméno konfederačního generála
přejmenována na Fort Gregg-Adams na počest dvou průkopníků,
generálporučíka Arthura Gregga
a
podplukovnice Charity Adamsové.
Přejmenování základny z Adamsové učinilo
jedinou Afroameričanku v historii, které se dostalo takové pocty.
TENTO FILM JE VĚNOVÁN ŽIVOTU, SLUŽBĚ A PAMÁTCE
CLARENCE A JACQUELINE AVANTOVÝCH
POŠTOVNÍ PRAPOR
Překlad titulků: Vojtěch Ulrich