Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- מבוסס על סיפור אמיתי‬ ‫ועל פי דיווחים של עדים... -‬
‫"חשוב שתדעו שאנו רוצים ומתעקשים‬
‫"להיות חלק מהדמוקרטיה האמריקאית,‬
‫"ולא מחוץ לה."‬
‫מרי מקלאוד בת'ון‬
‫- סן פייטרו, איטליה, דצמבר 1943 -‬
‫קדימה. צאו!‬
‫קדימה! זוזו!‬
‫הוא מת, הוא מת. תניח לו. קדימה!‬
‫- גדוד 6888 -‬
‫"בילי היקר, אני ממש דואגת לך.‬ ‫אני כל-כך מתגעגעת אליך.‬
‫"למה לא כתבת לי?"‬
‫"אני לא יודעת אם המכתב הזה יגיע אליך.‬ ‫אני מתפללת שתשוב בשלום."‬
‫"אני מתגעגע אלייך. למה לא כתבת לי חזרה?"‬
‫"ויליאם היקר, תשוב בקרוב. הכול בסדר?"‬
‫"אני במדינה זרה במלחמה כבר יותר משנה."‬
‫"אבא יקר, אני ממש מתגעגע."‬
‫"מייקל היקר, אני מתפללת שתשוב בשלום."‬
‫"...ובכל יום אני כל-כך מתגעגע אלייך."‬
‫"לאחרונה יש פחות מכתבים."‬
‫"אנחנו קרובים לנהר."‬
‫"וורן היקר, כתבתי לך מספר פעמים לאחרונה..."‬
‫"אבל בזמן האחרון עבר זמן רב..."‬ ‫-"אוהבת אותך מאוד. דואגת לך."‬
‫"למה לא כתבת לי?"‬
‫- בלומפילד, פנסילבניה, 1942 -‬
‫אברם דייויד,‬
‫תפסיק לעשות צחוק מעצמך‬
‫כשאתה מסתובב ככה עם...‬
‫מרי קת׳רין, שלא תעזי.‬
‫זה לא נאה ולמען האמת...‬
‫זוזי מהדרך שלה.‬
‫לא אזוז.‬
‫טוב.‬
‫בסדר.‬
‫לינה, צוללת גרמנית בשעה 12,‬ ‫וקטור שש, תשע מערב.‬
‫קדימה!‬
‫זהירות!‬
‫אל תדאגי, מיס לינה דריקוט.‬
‫לא תיפגעי כשאת על המטוס שלי.‬
‫תמשכי את הסטיק! מטוס גרמני בשעה שלוש!‬
‫גברתי.‬
‫תודה.‬
‫אברם דייויד, אתה תגרום לי לצרות.‬
‫אני מצטער, אבל...‬
‫אימא שלי בטוח מסתכלת.‬
‫מצטער, היינו בפעילות מבצעית.‬ ‫היינו חייבים להיפטר מהאויב.‬
‫מרי קת׳רין היא לא היטלר.‬
‫את בטוחה?‬
‫זה לא מצחיק.‬
‫אתה שמעת את אדוארד מורו בדיוק כמוני.‬
‫הוא אמר שהיטלר מפלצת.‬
‫ולכן אני יוצא לקרב.‬
‫אל תעשי לי פרצוף עצוב.‬
‫אתגעגע אליך. זה הכול.‬
‫אני לא מאמינה שאתה מתגייס.‬
‫אל תדאגי.‬
‫את רואה איזה יופי אני נוהג בשברולט.‬
‫אני מתאמן לקראת תא הטייס.‬
‫אברם, אני רצינית.‬ ‫אני יודעת שאתה יודע את זה...‬
‫את דואגת לשלומי?‬
‫או שזה בגלל שלא נוכל לגרום‬ ‫למרי קת׳רין ולחברות שלה‬
‫לקנא בנו כל יום?‬
‫זה נכון.‬
‫קדימה, לינה.‬
‫כן, גברתי.‬
‫שיהיה לך יום נהדר, גברת דריקוט.‬
‫גם לך, אברם.‬
‫אל תדאגי, מיס לינה.‬
‫אכתוב לך בכל הזדמנות שתהיה לי.‬
‫אני רואה שהבחור הזה שוב החזיר אותך.‬
‫את מאוד קרובה אליו.‬
‫את רוצה לספר לנו משהו?‬
‫דודה, אנחנו סתם חברים.‬
‫אני מקווה שזה הכול.‬
‫אמה, היא תהיה בת 18 בקרוב.‬
‫היא תלך לאוניברסיטה.‬
‫יהיו שם הרבה יותר בנים.‬
‫אל תתחילי משהו מהר כמו שאימא שלך עשתה.‬
‫לכי להתקלח.‬
‫אנחנו צריכים שתעזרי לנו הערב.‬
‫כן, גברתי.‬
‫לינה,‬
‫הגישה שלך נפלאה.‬
‫אימא שלך רוצה שאבשל את כל האוכל הכשר‬ ‫ושגם אגיש אותו.‬
‫ואת תשמחי לשמוע שמר דייויד שכר אותי‬
‫לעשות קייטרינג למסיבה של החבר שלך.‬
‫הוא לא החבר שלי.‬
‫אז למה את מחייכת?‬
‫אל תמלאי לה את הראש עם הדיבורים האלה.‬
‫הבחור הזה יהודי.‬
‫זה יותר מדי ואת יודעת זאת.‬
‫אמה, היא סתם נהנית קצת.‬
‫היא צריכה ליהנות עם בחור שחור.‬
‫ובנוסף, את גם מדברת על לימודים!‬
‫את יודעת שאין לנו כסף לשלוח אותה ללמוד.‬
‫אנחנו נשיג את כל הכסף שאנחנו צריכים‬ ‫בשביל לשלוח אותה לאוניברסיטה.‬
‫אשמח לראות אותך עושה זאת, סוזי.‬
‫הרב וייס סידר פגישה עם הנשיא רוזוולט.‬
‫עלינו לעשות משהו כדי לעזור עם ההצלה.‬
‫היטלר רצח שני מיליון יהודים.‬
‫ושמעתי שגם נשים וילדים נכללים.‬
‫אנחנו חייבים לעשות משהו.‬
‫אנחנו יושבים על כל פקיד שאפשר‬ ‫כדי לתת סיוע הומניטרי.‬
‫זו זוועה שאי אפשר לדמיין.‬
‫היו מחנות ריכוז ועכשיו יש מחנות השמדה.‬
‫אברם שלך ממש ילד אמיץ.‬
‫סלחו לי.‬
‫לא, תודה, לינה.‬
‫אכן כן.‬
‫הוא רצה להיות נער ריצ׳י,‬ ‫אבל הוא לא מדבר גרמנית שוטפת.‬
‫סוף סוף.‬
‫המקום אליו את שייכת.‬
‫אין לי הרבה זמן.‬
‫המסיבה בשבילך. אתה צריך להיות בפנים.‬
‫יופי של מסיבת פרידה.‬
‫הם רק מדברים על כמה קשה המלחמה.‬
‫טוב...‬
‫זה נכון.‬
‫כרגע, אני מעדיף להיות פה איתך.‬
‫אתגעגע אלייך, לינה.‬
‫גם אני אתגעגע אליך.‬
‫אבל...‬
‫אבל כדאי שאלך.‬
‫אם אימא שלי תדע שאני פה, היא תהרוג אותי.‬
‫לפחות את לא תהרגי את מרי קת׳רין.‬
‫ממש מגעיל מצידה שהיא מתנהגת אלייך ככה‬
‫בגלל צבע העור שלך.‬
‫זו לא הסיבה היחידה.‬
‫אתה מוצא חן בעיניה.‬
‫היא חושבת שאנו מחזרים.‬
‫למרות שאנחנו לא. אנחנו רק...‬
‫חברים.‬
‫אם תספרי את זה למספיק אנשים אחרים,‬
‫אולי אנחנו נתחיל להאמין בזה.‬
‫נשקי אותי.‬
‫לא אנשק אותך. על מה אתה מדבר?‬
‫"גרמת לי לאהוב אותך"‬ ‫-אברם.‬
‫"לא רציתי לעשות זאת"‬ ‫-שקט.‬
‫"לא רציתי לעשות זאת"‬ ‫-הקול שלך זוועה!‬
‫"גרמת לי לרצות אותך‬
‫"וידעת זאת כל הזמן"‬ ‫-די!‬
‫"אני מניח שאת לא"‬ ‫-מספיק!‬
‫בחיי.‬
‫כשתנשקי אותי.‬
‫לינה דריקוט...‬
‫אני מאוהב בך.‬
‫ואני יודע שאת מרגישה כמוני.‬
‫אילחם במלחמה הזו ו...‬
‫אני רוצה שתענדי את הטבעת הזו‬ ‫כהבטחה שתחכי לי,‬
‫כדי שנוכל להתחיל להודות‬ ‫במה ששנינו הכחשנו זמן כה רב.‬
‫אתה יודע שבעיני הרבה אנשים זה לא בסדר.‬
‫רק העיניים שלנו חשובות.‬
‫לינה!‬
‫את לא אמורה לעבוד?‬
‫כן, גברתי.‬
‫המגש.‬
‫כן, גברתי.‬
‫היי, גברת דריקוט.‬
‫אם אתה רוצה לחזר אחר בתי...‬
‫בוא לבית שלי כמו ג׳נטלמן אמיתי‬
‫ותבקש רשות ממני ומאביה.‬
‫אתה מבין אותי?‬
‫כן, גברתי.‬
‫וכשאחזור מהמלחמה...‬
‫זו משימתי הראשונה.‬
‫משהו מהבנים שלי?‬ ‫-אני מצטער, גברתי.‬
‫- דואר ארה"ב -‬
‫מאיפה הטבעת הזו?‬
‫קופסת "קרקר ג׳ק".‬
‫ילדונת!‬
‫מצטערת, אימא.‬
‫הוא עזב רק לפני מספר חודשים.‬
‫בעלך נעדר זמן רב יותר בלי להודיע איפה הוא.‬
‫תיזהרי.‬
‫אני מניחה שהיא לא קיבלה מכתב.‬
‫וממתי התחילו לשים טבעות‬ ‫בקופסאות של "קרקר ג׳ק"?‬
‫"אלפי חיילות בחיל הנשים‬ ‫עברו אימונים צבאיים,‬
‫"ועכשיו הן משרתות בארה"ב ובשאר העולם.‬
‫"אבל אנו זקוקים לעוד אלפים.‬
‫"נשים מכל שכבות הציבור.‬
‫"מוכרות, פועלות במפעלים,‬
‫"ספרניות, עקרות בית, בדרניות..."‬
‫תניחי את זה ותתרכזי.‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫"...מכל הדתות, לשלב הבא בחייהן.‬
‫"מוכנות לשרת בצבא.‬
‫"לעשות את העבודות‬ ‫שהצבא חושב שהן יצטיינו בהן.‬
‫"חלקן עושות קורס קצינים..."‬
‫סליחה?‬
‫אני מצטערת.‬
‫אימא?‬
‫זו המכונית של מר דייויד?‬
‫בואי, שבי.‬
‫מר דייויד מסר לך את זה.‬
‫אימא!‬ ‫-אני יודעת, מותק. אני יודעת.‬
‫כבר מספר שבועות שהיא לא מדברת הרבה.‬
‫אני יודעת.‬
‫היא סגרה את עצמה.‬
‫הבחור המסכן הזה.‬
‫הם מכירים מאז שהם קטנים.‬
‫הוא רק הגיע לשם.‬
‫אני מקווה שליונל ישוב עם כסף ללימודים שלה.‬
‫לפחות את זה נוכל לתת לה.‬
‫הוא אי פעם חזר עם כסף?‬
‫אל תעשי את זה.‬
‫חשבתי שאת ישנה.‬
‫לא הצלחת לישון?‬
‫אימא, החלטתי משהו.‬
‫טוב.‬
‫אחרי שאסיים בית ספר...‬
‫אצטרף לצבא.‬
‫אני רוצה להילחם בהיטלר.‬
‫תסתכלי עליי, מותק.‬
‫אני יודעת שכואב לך בגלל אברם.‬
‫לכולנו כואב.‬
‫אבל זו לא סיבה להתגייס.‬
‫וממה שאני שומעת,‬
‫כל מה שנשים שחורות עושות בצבא‬
‫זה לבשל ולנקות לאנשים לבנים.‬
‫את יכולה להישאר פה ולעשות את זה.‬
‫את הולכת לאוניברסיטה!‬
‫עם איזה כסף?‬
‫אני מתגייסת לצבא.‬
‫אחרי שאסיים לימודים.‬
‫זה מה שאעשה.‬
‫אין לי זמן, אימא.‬
‫יש לך הרבה זמן.‬
‫תפסיקי לקרקר סביבה. את ממש קרקרנית.‬
‫אני חושבת שזו הרכבת שלי.‬
‫זה...‬
‫הנה.‬
‫קחי את זה ותדאגי לאכול, שמעת?‬
‫סוזי, היא אמרה לך שהיא יכולה לקחת‬ ‫רק מזוודה אחת,‬
‫וכבר שמת בה אוכל.‬
‫הבגדים שלה יסריחו מחזיר ושעועית.‬
‫בטי אן-מוריס.‬
‫סוזן ג׳ונס.‬
‫לינה דריקוט.‬
‫כן, אדוני.‬
‫זו אני.‬ ‫-עלו!‬
‫נתגעגע אלייך.‬
‫גם אני אליכן.‬ ‫-אנחנו אוהבות אותך.‬
‫גם אני אתכן.‬ ‫-אני אוהבת אותך.‬
‫אכתוב.‬ ‫-תכתבי לי.‬
‫אני מבטיחה.‬ ‫-בסדר.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫אני מקווה שתהיה בטוחה.‬
‫אל תדאגי.‬
‫כולם לעלות!‬
‫אמה, את בוכה?‬
‫לא יתנו לאף אישה שחורה להתקרב לאירופה,‬
‫ובטח שלא להיטלר.‬
‫אז נגבי את הדמעות שלך ובואי.‬
‫הכי רחוק שתגיע זה לג׳ורג׳יה.‬
‫כולכן צריכות לבוא איתי.‬
‫לא, לא אתן.‬
‫את שם.‬
‫קדימה.‬
‫את באה?‬
‫אני מניחה שאתה מפריד את הלבנות.‬
‫אני שחורה.‬
‫כנראה שחצינו את קו מייסון-דיקסון.‬
‫ברוכות הבאות לדרום, גבירותיי.‬
‫ההפרדה היא בדם של הלבנבנים האלה.‬
‫לא אמרת מילה מאז שעלינו על הרכבת.‬
‫מה שמך?‬
‫לינה דריקוט. אני מפילדלפיה.‬
‫אני ג׳וני מיי ברטון. ואת?‬
‫ברניס בייקר. אני מניו יורק.‬
‫ומה איתך, גברתי המולאטית?‬
‫היא לא מולאטית.‬
‫אימא שלה מקסיקנית ואבא שלה שחור.‬
‫הוא היה דוד שלי. את ממש חצופה.‬
‫לא התכוונתי לפגוע.‬
‫לי נשמע שכן התכוונת.‬
‫אני דולורס ושינגטון.‬
‫זו בת דודתי, איליין וייט.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫טוב.‬
‫אני סתם קצת עייפה.‬
‫עליתי צפונה,‬
‫להיות עם דודה שלי ותשע הילדים שלה בחדר אחד‬
‫רק כדי להתגייס.‬
‫לא הסכימו לשלוח אותי בדרום.‬
‫איליין, אני ועוד ארבע נשים שחורות‬
‫עשינו את המבחן ואמרו שנכשלנו.‬
‫למדתי שלוש שנים ב"ספלמן קולג׳" ו...‬
‫דולורס גאון שאוהבת היסטוריה.‬
‫ידעתי שזה לא אפשרי.‬
‫את יודעת מה היא עשתה?‬
‫היא כתבה מכתב ישירות למרי מקלאוד בת'ון.‬
‫היא ולא אחרת?‬
‫מי זו?‬
‫אלוהים, מאיפה את?‬
‫מהכפר.‬
‫מרי מקלאוד בת'ון היא ראש‬ ‫המועצה הלאומית של נשים שחורות.‬
‫היא בקבינט השחור של הנשיא.‬
‫והיא חברה טובה של אלינור רוזוולט בעצמה.‬
‫מאיפה אני אמורה להכיר מאק לאוד?‬
‫שמה מקלאוד.‬
‫כולכם צוחקים עליי.‬
‫אתם יותר גרועים מבעלי.‬
‫- פורט אוגלת׳ורפ, ג׳ורג׳יה, 1944 -‬
‫- צבא ארה"ב,‬ ‫פורט אוגלת׳ורפ -‬
‫- רכבים צבאיים בלבד -‬
‫למה אתן מחכות?‬
‫רדו משם מהר!‬
‫אתם רוצות להגיד לי שעזבתי את הבית‬ ‫בשביל אותו חרא בצבא?‬
‫איך אנחנו אמורות לרדת מפה?‬
‫בואו. אנחנו נעזור לכן.‬
‫המקום הזה מוצא חן בעיניי.‬
‫אעזור לך.‬
‫היי. אני יו בל.‬
‫לינה דריקוט.‬
‫ברוכה הבאה.‬
‫אם את צריכה משהו, אני פה כבר שנה.‬
‫אני יודע הרבה ואוכל לעשות לך סיור.‬
‫אתה תעשה רק לה סיור?‬
‫כולנו רוצות סיור.‬
‫אלוהים, אתה יכול לעזור לי מתי שתרצה. שיט!‬
‫ג׳וני מיי!‬
‫אל תדברי ככה.‬
‫מה, את כומר?‬
‫אבא שלי.‬
‫יצאתי מגיהינום אחד ונכנסתי לאחר.‬
‫היא תכניס אותי לגיהינום שלישי.‬
‫אנחנו רק... מספיק.‬
‫שתכסה את האוזניים שלה.‬
‫תכינו את תעודות הלידה שלכן.‬
‫בואו איתי.‬
‫מכאן.‬
‫דרך הדלת הזו.‬
‫תודה.‬
‫עוד ארוחה אחת ואת תעברי את המשקל המותר.‬
‫תפשילי שרוול ותתכונני לזריקה.‬
‫הבאה בתור.‬
‫לעזאזל, כמה זמן תדקרי אותי?‬
‫איך זה אמור להתאים לנו?‬
‫הציצים שלי לא נכנסים.‬
‫קוראים לזה ׳חזה׳, ג׳וני מיי. תשמרי על רמה.‬
‫לדברים הקטנים שלך קוראים "חזה".‬
‫זו מרתה. זו מרי.‬
‫אלה ציצים.‬
‫והם לא נכנסים במדים האלה.‬
‫טוב, זה לא הרבה.‬
‫לאן חשבת שאת הולכת?‬
‫למלון ולדורף?‬
‫היא תניח לי.‬
‫הקשב!‬
‫תשמעו את זה הרבה.‬
‫כשתשמעו זאת...‬
‫תעמדו בשורה ליד מיטה,‬
‫ותסתכלו קדימה.‬
‫עשו זאת עכשיו. קדימה!‬
‫הקשב!‬
‫חיילות!‬
‫אני סרן צ׳ריטי אדמס‬
‫ואני אהיה המפקדת שלכן.‬
‫זה אומר שכשאני אומרת לכן לעשות משהו,‬
‫אתן עושות את זה.‬
‫בצבא יש חוקים ויש לציית להם.‬
‫הם נוקשים.‬
‫אני מצפה שתצייתו להם במדויק.‬
‫אין יוצאים מן הכלל. לא נקבל שום תירוץ.‬
‫אימונים מתחילים ב-6:30,‬
‫עליכן להיות פה עם ההשכמה.‬
‫אם הגעתן בזמן, איחרתן.‬
‫תמיד תקדימו.‬
‫לכל אחת מכן יש לוקר וארגז.‬
‫כל הרכוש שלכן חייב להיכנס‬ ‫לשני המקומות האלה.‬
‫לא תתאפרו באופן מוגזם.‬
‫עליכן לגלח רגליים.‬
‫השתמשו בדיאודורנט,‬
‫ועליכן להתקלח לפחות פעם ביום.‬
‫ואם אתן לא יודעות איך להשתמש בטמפון,‬ ‫אנחנו נלמד אתכן.‬
‫עליכן לעמוד זקוף.‬
‫היציבה היא דבר חשוב.‬
‫אנחנו הולכות עם ראש מורם,‬
‫בגו זקוף וטוסיק בפנים.‬
‫ככה אנחנו הולכות.‬
‫על המדים להיות ללא רבב.‬
‫סגן קמבל תלמד אתכן איך ללבוש אותם ללא רבב.‬
‫המדים האלה עוצבו למבנה הגוף‬ ‫של נשים לבנות רזות,‬
‫ולא לנשים שחורות מקומרות.‬
‫אבל אני משוכנעת שרובנו יודעות איך להשתמש‬
‫בחוט ומחט וכך המדים יהיו ללא רבב.‬
‫עליהם להיות ללא רבב.‬
‫אין יוצאים מן הכלל.‬
‫אתן לא רק בצבא,‬
‫אתן נשים ואתן שחורות.‬
‫ובגלל שאתן שחורות ואתן נשים,‬
‫אין לכן את המותרות‬ ‫להיות טובות כמו החיילים הלבנים.‬
‫יש לכן את העול להיות יותר טובות.‬
‫זכרו, אתן לא מייצגות רק את אמריקה,‬
‫אתן מייצגות את הקהילה השחורה של אמריקה.‬
‫ברוכות הבאות לחיל הנשים.‬
‫גברת רוזוולט.‬
‫שלום, ג׳ורג׳. איפה בעלי?‬
‫הוא בפגישה בחדר הסגלגל, גברתי.‬
‫טוב מאוד.‬
‫ג׳ורג׳, מי זו האישה שעומדת בשער?‬
‫אני לא יודע, גברתי. היא שם כבר יומיים.‬
‫באמת? מה היא רוצה?‬
‫אני לא יודע. תרצי שאברר?‬
‫כן, ג׳ורג׳. תודה.‬
‫שימו לב, בנות!‬
‫יש סביבנו צלמים בכל עת.‬
‫הם מצלמים אתכן, מסתכלים עליכן,‬
‫מדווחים עליכן.‬
‫הרבה אנשים רוצים שניכשל.‬
‫הרבה אנשים לא רוצים שנהיה פה.‬
‫טוראית, הכובע שלך גבוה מדי.‬
‫בניגוד לחלק מהאנשים פה,‬
‫יש לנו הכי הרבה להוכיח.‬
‫עכשיו...‬
‫עכשיו אתן תוכיחו להם.‬
‫לא אסבול ויכוחים או מריבות.‬
‫לא אסבול חוסר כבוד.‬
‫לא אשקר לכן,‬
‫ואתן לא תשקרו לי‬ ‫בלי שיהיו לכך השלכות חמורות.‬
‫תרימי ידיים, טוראית!‬
‫אם אתן חושבות שאני קשה איתכן,‬
‫אתן צודקות.‬
‫אבל זה בגלל שאני נותנת לכן את כל כולי,‬
‫ואתן תתנו לי את כל כולכן.‬
‫אני לא חושבת שזה כל כולך, טוראית.‬
‫זוזי!‬
‫עצרו!‬
‫אתן, שלושתכן.‬
‫את, את ואת. בואו הנה.‬
‫אני צריכה חיילות שיודעות מה זה קושי.‬
‫שמאז שהן נולדו‬ ‫היו צריכות להילחם כדי לשרוד.‬
‫זו הפסילה הראשונה שלכן.‬
‫שלוש פסילות ואתן בחוץ.‬
‫הבהרתי את עצמי?‬
‫מובן?‬
‫כן, המפקדת.‬
‫חזרו למקומכן.‬
‫קדימה, בנות. בואו ננסה שוב.‬
‫ידיים למעלה!‬
‫הראו לי את רוח הקרב שלכן.‬
‫קדימה, בנות!‬
‫אתן במלחמה או שאתן מנמנמות?‬
‫עד למעלה!‬ ‫-קדימה.‬
‫קדימה. זוזו!‬
‫יותר מהר!‬
‫שבע, שמונה, תשע, עשר!‬
‫קדימה!‬
‫זוזו!‬
‫אל תרימו ראש!‬
‫קדימה, בנות. תרימו את הקצב.‬
‫זוזו!‬ ‫-זו לא מסיבת תה, בנות!‬
‫זוזו!‬
‫קדימה! אני רוצה שתיתנו את כל כולכן!‬
‫זוזי!‬
‫אני לא רוצה לראות את העכוז שלך.‬
‫את גם רוצה שירו בך?‬
‫אני לא חוזרת הביתה בגללך.‬
‫בנות, קדימה! זוזו!‬
‫תרימו את הקצב!‬
‫קדימה, לינה! את יכולה!‬
‫זוזו!‬ ‫-קדימה!‬
‫זוזו! קדימה!‬
‫קדימה, בנות. עשו כמיטב יכולתכן!‬
‫זוזו!‬
‫ג׳ורג׳, היא בחוץ בגשם.‬
‫גילינו מה היא רוצה?‬
‫היא אמרה שהיא מחכה לדבר איתך, גברתי.‬
‫הבא לי מטרייה, בבקשה.‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫ג׳ורג׳, כסה אותה עם המטריה שלך.‬
‫כן, גברתי.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫שלום.‬
‫את תחטפי צננת איומה.‬
‫את בחוץ כבר מספר ימים.‬
‫חיכיתי לראות אותך.‬
‫אני מניחה שזה חשוב מאוד.‬
‫אני מווירג׳יניה המערבית.‬
‫בעלי כורה פחם ו...‬
‫אני יודעת שאנחנו לא חשובים.‬
‫כולם חשובים.‬
‫אני לא יודעת מה עוד לעשות.‬
‫זו תמונה של בני, ורנון ואחיו, אלמר.‬
‫יפהפיים.‬
‫תודה, גברתי.‬
‫הם יצאו להילחם במלחמה לפני שלוש שנים ו...‬
‫לא שמעתי מהם מאז.‬
‫אני אבודה.‬
‫אני משתגעת מרוב דאגה.‬
‫אולי תכתבי להם.‬
‫אני כותבת כל הזמן,‬
‫אבל אני לא מקבלת תשובה. שום מכתב, כלום.‬
‫למה?‬
‫גברת רוזוולט, זה קורה בכל רחבי ארה"ב.‬
‫אנחנו לא שומעים מהם‬ ‫ולא מצליחים ליצור איתם קשר.‬
‫זה לא יכול להיות.‬
‫היכנסי וספרי לי על זה.‬
‫תודה, גברתי. תודה.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫מה עשית עם השדיים שלך?‬
‫קשרתי אותם.‬
‫רק ככה הם יכנסו למדים.‬
‫איליין, את תופרת מצוין.‬ ‫את יכולה לסדר לה את זה?‬
‫אני לא רוצה שתעשה כלום בשבילי.‬
‫שקט, את. תני לי את החולצה.‬
‫הרגליים שלי ממש כואבות,‬ ‫זה גרוע מהעבודה במפעל הכותנה.‬
‫חשבתי שאם אבוא לפה, המצב יהיה שונה מזה.‬
‫לכן באת?‬
‫זה...‬
‫והחרא הזה הרביץ לי פעם אחת יותר מדי.‬
‫תשמרי על הלשון שלך!‬
‫למה את באת?‬
‫אני רוצה ללכת ללמוד.‬
‫ולעזור למדינה שלנו.‬
‫גם אני.‬
‫אני רוצה תואר שני בהיסטוריה.‬
‫אני לא רוצה לעזור למדינה‬ ‫שמתייחסת אלינו כמו לזבל.‬
‫תרגיעי קצת, בת הכומר.‬
‫ג׳וני מיי, תמיד הייתי בחורה צעירה ומהוגנת.‬
‫כדאי לך לנסות את זה.‬
‫אל תשתמשי בשפה כזו.‬
‫את יכולה להיות מי שהכומר לימד אותך להיות.‬
‫אני אהיה ג׳וני מיי.‬
‫אם את כועסת על המדינה שלך, למה את פה?‬
‫לא היו עבודות בשבילי חוץ מלעבוד בשדה,‬
‫במפעל כותנה או במטבח של בית לבן.‬
‫אז אמרתי שאם כבר, אז כבר.‬
‫לינה.‬
‫למה את באת?‬
‫אני גם רוצה לעזור למדינה שלי.‬
‫אני רוצה להילחם בהיטלר.‬
‫אלוהים, ילדה,‬
‫אני לא מאמינה לך אפילו קצת.‬
‫מה?‬
‫היי, בנות, למה אתן באתן?‬
‫עמדו לגייס את ארוסי.‬
‫להילחם למען הארץ שלי.‬
‫אני מנסה להחזיר את בעלי מוקדם.‬
‫לא היה לי מה לחפש בטקסס.‬ ‫-רציתי ללכת ללמוד.‬
‫גם אני!‬ ‫-רציתי לטייל בעולם.‬
‫בהצלחה עם זה.‬
‫הגעתן עד לג׳ורג׳יה.‬
‫עכשיו, למרות שחלקכן...‬
‫משקרות...‬
‫אגלה לכן את הסיבה האמיתית בגללה באתי.‬
‫למה?‬
‫בשביל הגברים!‬
‫הם שולחים עוד יחידה לבנה לאירופה?‬
‫כן, אני רואה, סגן.‬
‫את יודעת שהם פחות מיומנים.‬
‫אני יודעת.‬
‫אני מחכה לפקודות.‬
‫אני משוכנעת שזה לא לחינם,‬
‫אבל אני לא יודעת מה עוד לעשות‬ ‫כדי להראות להם שאנחנו מוכנות.‬
‫- שירות לוחמה כימית‬ ‫תא גזים -‬
‫הדבר הזה בטח שלא עוזר.‬
‫על הרגליים!‬
‫מיס לינה, לא ככה נלחמים בהיטלר.‬
‫עלייך להיות חזקה.‬
‫קדימה. אל תוותרי.‬ ‫-קומי!‬
‫אני מנסה.‬ ‫-לא...‬
‫מספיק!‬
‫את מביכה את כל הגזע שלך.‬
‫הם כבר חושבים‬
‫שהאישה השחורה מטומטמת, נחותה ועצלנית.‬
‫ואין סיכוי שארשה לאישה ביחידה שלי‬ ‫להוכיח להם שהם צדקו.‬
‫עכשיו, עני על השאלה שלי.‬
‫האם את מטומטמת, נחותה או עצלנית?‬
‫לא, המפקדת.‬
‫ובכן...‬
‫את רוצה ללכת הביתה?‬
‫לא, המפקדת. עליי להישאר.‬
‫למה?‬
‫אני רוצה להילחם למען המדינה שלי.‬
‫את רוצה להילחם?‬
‫את לא נראית לוחמת כשאת על האדמה ככה.‬
‫את נראית ילדה חלשה שאין לה מה שצריך‬
‫כדי להיות ביחידה עם חיילות חזקות.‬
‫זו הפסילה השנייה שלך.‬
‫קומי מיד או שאת עוזבת היום.‬
‫היי, לינה, היא מזכירה לך מישהי?‬
‫מרי קת׳רין.‬
‫ואנחנו יודעים מה לעשות איתה.‬
‫וקטור.‬
‫תשע.‬
‫תשע מערב.‬
‫קומי, חיילת.‬
‫תאכלי משהו.‬
‫את תזדקקי לאנרגיה.‬
‫היא צודקת, לינה.‬
‫כדאי שפשוט תוותר.‬
‫סרן אדמס לא אוהבת אותה.‬
‫למה את אומרת לה כזה דבר?‬
‫זה נכון. היא לא.‬
‫את ממש לא בן אדם נחמד.‬
‫אני כנה.‬
‫אל תקשיבי לה.‬
‫את תשרדי. אני מבטיחה.‬
‫והוא כל הזמן מסתכל עלייך.‬
‫ג׳וני מיי, את מקנאה בה?‬
‫מותק, שקט!‬
‫אם הייתי רוצה, הוא היה שלי.‬
‫אני לא מקנאה בתחת הרזה שלה.‬
‫הוא בכלל לא מעניין אותה.‬
‫היא חושבת רק על אברם.‬
‫מה אמרת?‬
‫אני ישנה לידך. את קוראת לו בלילות.‬
‫אני לא יכולה לישון!‬
‫כל הזמן אברם.‬
‫"איפה אתה, אברם? אברם, איפה אתה?"‬
‫אל תעזי לומר את שמו שוב.‬
‫נתתי לך להציק לי‬
‫ולהגיד לי כל מיני דברים.‬
‫שלא תעזי להגיד את שמו.‬
‫הגיע לך!‬
‫- נשים שחורות בחיל הנשים -‬
‫שלום. משרדו של אל"מ דוונפורט.‬
‫תרצה להשאיר הודעה?‬
‫"...גיוס לעבודות בצבא מתחיל עכשיו.‬
‫"חיל הנשים, בכושר, ערניות‬ ‫גאות ביחידה שלהן,‬
‫"מוכנות לשלב הבא בחייהן.‬
‫"מחליפות חיילים במרכזיות.‬
‫"משרתות כמרכזניות בענפים שונים בצבא.‬
‫"תובלה, איפה שהנשים הוכיחו את יכולתן‬
‫"לתקן מכוניות ומשאיות.‬
‫"הן נהגות ומכונאיות טובות.‬
‫"בציי רכב צבאיים.‬
‫"ובעוד הרבה תחומים נוספים,‬ ‫עושות עבודות חשובות בצבא.‬
‫"ממלאות תפקידים ועוזרות לנצח במלחמה."‬
‫עמדי נוח.‬
‫רצית לדבר איתי, אדמס?‬
‫כן, המפקד.‬
‫אני יודע שאת עקשנית.‬
‫אם מדובר בקבלת פקודות...‬
‫כן, המפקד.‬
‫מאות נשים סיימו את הקורס שלי,‬
‫והחודש, עוד 38 עומדות לסיים.‬
‫כידוע, יש לי 97% הצלחה.‬
‫ואנו מוכנות לצאת לשרת.‬
‫- שחורות לא ראויות -‬
‫את בטוחה?‬
‫אני לא חושב שאתן מוכנות למשימה.‬
‫המפקד, עם כל הכבוד, הנשים הלבנות...‬
‫עם יותר כישורים.‬
‫אם תסלחי לי, יש לי פגישה.‬
‫המפקד, אני...‬
‫יש לי פגישה.‬
‫כן, המפקד.‬
‫היא...‬
‫רבותיי,‬
‫אתם מכירים את אשתי.‬
‫וזו מרי מקלאוד בת'ון.‬
‫שבו, בבקשה.‬
‫אגש ישר לעניין.‬
‫בשבועות האחרונים, אשתי ואני דיברנו‬
‫על הבעיות שיש לנו עם הדואר‬
‫ועם המורל של החיילים.‬
‫אתם מוכנים להסביר?‬
‫יש בעיה רצינית עם הדואר.‬
‫פשוט בגלל שאנו זקוקים לכל כלי הרכב‬
‫כדי להעביר ציוד לחזית.‬
‫הגנרל הולט ידבר על גודל הבעיה.‬
‫גנרל?‬
‫כן, אדוני.‬
‫אדוני הנשיא, הדבר הכי חשוב‬ ‫הוא לעזור לחיילינו לנצח.‬
‫הדואר ירד בסדר העדיפויות.‬
‫אני מבין.‬
‫מה שאני לא מבין זה איך מישהו שנוכח פה‬
‫לא רואה את החשיבות‬
‫של משהו פשוט כמו מכתב מהבית,‬
‫ומה שזה עושה למורל.‬
‫זו הדרך היחידה שלהם לתקשר מחוץ לקרב.‬
‫אבל הפקודות שלנו הם הדבר הכי חשוב...‬
‫בשביל הציוד לחזית.‬
‫אז אתה אומר לי‬
‫שאין דרך להעביר דואר לחיילים?‬
‫זה לא מקובל.‬
‫מרי.‬
‫אני נוסעת ברחבי ארה"ב,‬
‫ושומעת את אותם סיפורים בכל מקום.‬
‫הורים מודאגים, נשים מודאגות,‬
‫ילדים, אהובים,‬
‫כולם תוהים למה לא קיבלו דואר.‬
‫לא מכתב ואפילו לא גלויה‬
‫מהגברים שנלחמים למען המדינה שלנו...‬
‫אדוני הנשיא, אני מבטיח לך‬
‫שהפעלנו יחידות רבות בשביל פעולה זו,‬
‫אבל בשלב זה, הדבר הפך להיות סיוט לוגיסטי.‬
‫אפילו ניסינו את חיל הנשים.‬
‫אתה מדבר על חיל הנשים הלבן.‬
‫יש עוד אחד?‬
‫אתה לא מודע, גנרל,‬
‫לכך שיש נשים שחורות שמשרתות בחיל הנשים?‬
‫אבל עניין הדואר הזה מסובך מאוד.‬
‫זה לא סתם לזרוק כמה מכתבים לתיבות דואר.‬
‫יש סיבות לכך שיש עיכוב.‬
‫ובכן...‬
‫יש צורך במיומנות רבה‬
‫כדי למיין את הדואר.‬
‫עם כל הכבוד, גנרל,‬
‫הנשים השחורות של חיל הנשים‬
‫הן נשים חכמות מאוד,‬
‫תחת פיקודה של אישה שחורה יוצאת דופן,‬
‫סרן צ׳ריטי אדמס.‬
‫היא מבריקה.‬
‫יש לה תואר משולב בפיזיקה,‬
‫מתמטיקה ולטינית.‬
‫אני מבטיחה לך, אדוני הנשיא,‬
‫לנשים השחורות של חיל הנשים‬ ‫יש את המיומנויות‬
‫ואת כושר ההנהגה‬
‫כדי לחלק את הדואר הזה.‬
‫הנה הוא!‬
‫לכי. נשמור לך מקום.‬
‫הוא נראה לך חמוד?‬
‫הוא נראה נחמד.‬
‫הוא מוצא חן בעיניה.‬ ‫אבל הוא לא הבחור מהבית.‬
‫אל תזכירי את שמו!‬
‫אני לא!‬
‫לכי לדבר איתו.‬
‫היי, טוראי!‬
‫שלום, בנות.‬
‫היי.‬
‫טוב לראות אותך יוצאת ומבלה קצת.‬
‫כבר שבועות שאני מקווה לראות אותך.‬
‫ומזל טוב על כך ששרדת.‬
‫בקושי.‬
‫אני עדיין לא מספיק טובה כמו שאר הבנות.‬
‫אני חושב שאת יותר חזקה משנדמה לך.‬
‫תודה.‬
‫אבל אתה לא מכיר אותי.‬
‫אני יודע ששמך לינה דריקוט.‬
‫את באה מעיירה קטנה ליד פילדלפיה.‬
‫את אוהבת בושם יסמין ואת לא אוהבת חלב.‬
‫את מחשבת את משקל הדלק על המטוס מהר‬
‫ואת יודעת הרבה בנושא.‬
‫ואת פה כדי להוכיח משהו לא רק לעצמך.‬
‫מאיפה אתה יודע את כל זה?‬
‫אני סתם...‬
‫כשגבר כמוני רואה אישה‬
‫שגורמת לו לשקול מחדש את ההחלטות הבאות שלו,‬
‫אני רוצה לדעת למה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫זה הולך להישמע מטורף...‬
‫אבל אני אמור להתחתן בסוף שבוע הבא.‬
‫לא הייתי משוכנע ואז...‬
‫ואז ראיתי אותך ועכשיו אני ממש לא בטוח.‬
‫אימא שלי ודודה שלי הזהירו אותי‬ ‫מגברים כמוך עם לשון חלקלקה. סלח לי.‬
‫אני מבטיח שאני דובר אמת, מיס לינה.‬
‫אנחנו יכולים לשבת יחד?‬
‫- חדשות יונייטד -‬
‫מה אתן כולכן עושות פה?‬
‫נראה לי שאנחנו עומדות לראות סרט.‬
‫אבל לא מהמושבים האלה.‬
‫אתן יכולות לעבור אחורה.‬
‫אני קצינה,‬
‫ואני בחרתי את המושבים האלה.‬
‫הבנות שלי לא זזות, סרן מת׳יוס.‬
‫שמעתי עלייך.‬
‫את זו שעושה בעיות.‬
‫תמיד מחפשת עם מי להילחם.‬
‫תמיד מוכנה למלחמה.‬
‫אנחנו לא זזות. אתם יכולים לשבת מאחור.‬
‫אנחנו לא צריכים להקשיב לך, כושית!‬
‫בן זונה! אני...‬
‫את לא תעשי כלום.‬
‫שבי!‬
‫קדימה, חבר׳ה, עזבו את הכושים האלה.‬
‫לא!‬
‫אני לא יודעת מי אתה חושב שאתה,‬ ‫אבל זה צבא ארצות הברית.‬
‫לא אסבול חוסר כבוד כזה. מה שמך?‬
‫מי לעזאזל את חושבת שאת?‬
‫אני סרן צ׳ריטי אדמס,‬
‫ואתה תצדיע לי.‬
‫זה אף פעם לא יקרה.‬
‫תביאי לי את כובעי.‬
‫את!‬
‫אני מצטערת, סרן אדמס.‬
‫כשהלבנבנים האלה באים עליי, אני רואה אדום!‬
‫לא נראה לך שכולנו חשות כך לפעמים?‬
‫לא אכפת לי מה הם עושים,‬ ‫את לא נותנת להם להיכנס לך לראש,‬
‫כי כשאת על המדים האלה, עלייך להתנהג למופת.‬
‫הם יעמדו למשפט צבאי,‬
‫אבל את לא יכולה לתת להם את מה שהם רוצים.‬
‫אדמס. מה העניין?‬
‫המפקד, הטרידו את הבנות שלי‬
‫וביקשו מהם לעבור מקום בבית הקולנוע.‬
‫חיילים לבנים, כולל סרן מת׳יוס,‬
‫העליבו וזלזלו.‬
‫לא אסבול כזו גזענות.‬
‫יש לנו זכויות זהות לכל חייל לבן,‬
‫פחות מזה לא מתקבל.‬
‫את מוכנה להרגיע?‬
‫המפקד, עם כל הכבוד, מתייחסים אלינו...‬
‫קיבלת פקודות.‬
‫את וגדוד 6888 נוסעות לאירופה.‬
‫את טסה מחר בבוקר‬
‫והחיילות שלך תגענה ב-11 לחודש בספינה.‬
‫הנה הפקודות שלך.‬
‫אסור לך לקרוא את זה‬ ‫לפני שתהיי על המטוס מעל האוקיינוס האטלנטי.‬
‫משוחררת.‬
‫סוזי!‬
‫שיקרת לי.‬ ‫-מה?‬
‫שולחים את לינה לאירופה.‬
‫מה?‬
‫הנה.‬
‫הרבה מים.‬
‫איך את כל-כך רגועה? שתית משהו?‬
‫לא.‬
‫באתי לבקש ממך קצת.‬
‫כדאי שתפתחי את זה?‬
‫אני לא רוצה להיות הראשונה.‬
‫לכולם יש שתי מעטפות ולנו יש רק אחת.‬
‫אני לא מצליחה לראות מה כתוב בשנייה.‬
‫אחת מהצבא...‬
‫אבי.‬
‫ואחת ממחלקת המלחמה.‬
‫הם שולחים אותנו בלי הוראות ממחלקת המלחמה?‬
‫נראה ככה.‬
‫אי אפשר לפקד אם אין...‬
‫הוראות ממחלקת המלחמה, אני יודעת.‬
‫הנה.‬
‫חיל הדואר?‬
‫הם חושבים שהדבר היחיד שאנחנו יכולות לעשות‬ ‫זה לחלק דואר ארור.‬
‫שיט.‬
‫הכניסו כושית לחדר הסגלגל!‬
‫שאמרה לי שהנשים האלה יכולות לעשות זאת.‬
‫אני אומר לכם...‬
‫הייתי צריך להחזיק את עצמי.‬
‫הם חושבים שחבורת כושיות‬ ‫יכולות לעשות את העבודה הזו?‬
‫הן צריכות להיות לפחות קצת אינטליגנטיות.‬
‫קצת.‬
‫ובחיים שלי לא ראיתי...‬
‫כושי חכם.‬
‫בטח שלא אישה.‬
‫הן הגיעו, אדוני.‬
‫לך תביא אותן.‬
‫זה היה רעיון שלך לערוך להן קבלת פנים.‬
‫כל תירוץ לשתות.‬
‫גנרל, זו רס"ן צ׳ריטי אדמס.‬
‫עמדי נוח.‬
‫ובכן...‬
‫את אדמס הידועה לשמצה.‬
‫אני לא יודעת לגבי ׳ידועה לשמצה׳.‬
‫לא...‬
‫שמעתי על מעללי האינטגרציה שלך בבסיס.‬
‫שתית מברזיות של לבנים,‬ ‫מה שקרה בבית הקולנוע, וכולי.‬
‫עכשיו קידמו אותך לדרגת רס"ן.‬
‫את יודעת למה את פה?‬
‫כן, המפקד.‬
‫אם כי עדיין לא קיבלתי פקודה‬ ‫ממחלקת המלחמה, אדוני.‬
‫אל תדאגי, זה יגיע.‬
‫דיברתי על המשימה שלך.‬
‫כן, המפקד.‬ ‫אמרו לנו שאנחנו פה כדי למיין את הדואר.‬
‫ואת חושבות שתוכלו לעשות את זה‬
‫בששת החודשים הקצרים שקיבלתן?‬
‫שישה חודשים נשמע לי נדיב, אדוני.‬ ‫כן, אני מאמינה שנצליח.‬
‫שמעתם, רבותיי?‬
‫הן יצליחו.‬
‫שישה חודשים זה נדיב.‬
‫והחיילות שלך בדרך,‬ ‫הן על ה׳איל דה פרנס׳, אז...‬
‫נוח להן.‬
‫זו ספינה נחמדה מאוד.‬
‫היא יכולה להסתובב בקלות‬
‫אם צוללת גרמנית תהיה באזור‬ ‫או אם תהיה סכנה אחרת.‬
‫כן, המפקד.‬
‫כן והיא יכולה לתמרן במהירות‬
‫אם מגיע טורפדו.‬
‫אני בטוחה שיחד עם הליווי שלהן...‬
‫אני בטוחה שהן יגיעו בשלום.‬
‫אין ליווי.‬
‫ולצערי, המקום שהחיילות שלך‬ ‫היו אמורות לגור בו‬
‫הופצץ לפני שהגעת.‬
‫אבל אל תדאגי,‬
‫באופן אישי אישרתי מגורים ואני משוכנע‬
‫שהם יהיו נאים לך.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫החיילות שלך צועדות?‬
‫כן, המפקד.‬
‫החיילות שלי הן הצועדות הטובות ביותר שראית.‬
‫החיילות שלך יצעדו בירידה מהספינה עם הגעתן.‬
‫קדימה, לי.‬
‫כל הנענועים האלה, מה הם מזכירים לך?‬
‫אותך.‬
‫כשהסעת אותי במכונית שלך.‬
‫היה לנו כיף.‬
‫ידעתי שתשרדי.‬
‫גם ידעתי שתבואי למצוא אותי.‬
‫אם את רוצה, את יכולה להיות נחושה,‬ ‫מיס לינה דריקוט.‬
‫אני מתגעגעת אליך, אברם.‬
‫היי, לינה, יותר מהר עם המגבות!‬
‫יש לנו 855 נשים‬ ‫על ספינה אזרחית בלי ליווי צבאי.‬
‫הן מטלטלות על האוקיינוס‬ ‫והוא רוצה שהן יצעדו מיד?‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫נואל, ביקשתי משימה.‬
‫לא נראה לי שאי פעם נצליח‬ ‫להוכיח להם שהם טעו.‬
‫בטח שלא עם משהו קל כמו דואר.‬
‫ועוד נתנו לנו שישה חודשים.‬
‫כי הם לא מאמינים שנצליח.‬
‫הגברים הלבנים האלה.‬
‫גם גברים שחורים כמו הווארד.‬
‫בבקשה אל תזכירי אותו.‬
‫אני מנסה לשכוח אותו.‬ ‫-מותק, אל תזכירי אותו.‬
‫הוא היה הטעות הגדולה ביותר שעשיתי אי פעם.‬
‫איך נראינו...‬
‫ברחתי מהמגורים כדי לתפוס אותו בקולנוע עם...‬
‫נורמה ג׳ין. האויבת המושבעת שלך.‬
‫איזו פרוצה.‬
‫כל-כך כעסת כשראית אותו,‬
‫הסתכלתי על הראש שלך,‬ ‫עוד היה לך רולר בשיער.‬
‫צ׳ריטי, את יודעת שיש סיבה‬ ‫שהגנרלים האלה צחקו.‬
‫הוא חשף את כל הקלפים שלו.‬
‫ושישה חודשים נראו דבר נדיב?‬
‫כן.‬
‫נואל.‬
‫נואל, איפה הם אמרו שהדואר נמצא?‬
‫ערב טוב, חיילים.‬
‫אפשר לעזור, גברת?‬
‫אתם תצדיעו.‬
‫מצטער, המפקדת.‬
‫איפה הדואר?‬
‫חלק נמצא פה.‬
‫חיילים, פתחו את הדלת.‬
‫תרצי לראות את כל ההאנגרים?‬
‫כולם מלאים כמו זה.‬
‫כמה יש?‬
‫כולם.‬
‫אלוהים.‬
‫- גלאזגו, סקוטלנד, פברואר 1945 -‬
‫אימנת אותן טוב.‬
‫עמדו בשורה!‬
‫גדוד 6888!‬
‫לימין שור!‬
‫היכון, שתיים...‬
‫כסו!‬
‫היכון, שתיים!‬
‫אני יודעת שהמסע שלכן היה קשה.‬
‫ואני יודעת שקר לכן.‬
‫האמת שימשיך להיות לנו קר.‬
‫אבל אנחנו צריכות להפסיק לחשוב על זה,‬
‫כי קיבלנו הוראה מגנרל הולט לצעוד היום.‬
‫עכשיו.‬
‫ואנחנו נצעד. סרן!‬
‫קדימה, צעד!‬
‫מחלקה, עצור!‬
‫גדוד, הימין מבט!‬
‫הצדיעו!‬
‫היכון, שתיים!‬
‫גדוד, קדימה, צעד!‬
‫הדואר הזה יושב פה כבר יותר מעשרה חודשים.‬
‫ולא רק בהאנגר הזה.‬
‫בכולם.‬
‫כל האנגר פה מלא בדואר.‬
‫החיילים שנלחמים במלחמה הזו‬ ‫לא שמעו דבר מהאהובים שלהם‬
‫והאהובים שלהם לא שמעו מהם.‬
‫מחלקת המלחמה מקבלת אלפי תלונות‬
‫והמורל של החיילים שלנו בשפל.‬
‫ואם אין לחיילים שלנו מורל,‬ ‫אין בהם רוח קרב.‬
‫בנות, קיבלנו הוראה להעניק תקווה‬
‫ותקשורת וחבילות מפנקות‬
‫לחיילים המותשים שלנו בחזית,‬
‫ולהודיע למשפחות שלהם בבית שהם בטוחים,‬
‫או...‬
‫או שהם מתו בקרב.‬
‫אמרו לי...‬
‫שמספר אנשים ניסו לפתור את הבעיה הזו.‬
‫אבל הם לא הצליחו.‬
‫אז שלחו אותנו.‬
‫ושלא יהיו לכן ספקות, בנות.‬
‫לא שלחו אותנו כי חשבו שנוכל לעשות זאת.‬
‫אנחנו פה כי הם משוכנעים שניכשל.‬
‫נתנו לנו רק שישה חודשים‬
‫ואני חשבתי שזה הרבה זמן‬
‫עד שהבנתי את גודל הבעיה.‬
‫אם אין דואר, אין מורל.‬
‫יחד עם זאת...‬
‫זו המשימה שלנו.‬
‫ואנחנו לא ניכשל.‬
‫כך נבצע את המשימה שלנו.‬
‫הנהגות שלנו יגיעו להאנגר.‬
‫הן יאספו את הדואר ויעמיסו משאיות‬
‫לפי המספר הצבאי.‬
‫הן יסיעו אותו לבסיס שלנו,‬
‫שנמצא בבית ספר קינג אדוארד.‬
‫אני מזהירה אתכן.‬
‫אין מה להתלונן, כי אני יודעת לגבי המזיקים.‬
‫אני יודעת שקר. אין חימום.‬
‫אני גם יודעת שאנחנו במלחמה‬
‫וכשאתה במלחמה, מסתפקים במה שיש.‬
‫אנחנו רגילות לגור בבתים רעועים.‬
‫האימהות של רובנו נאלצו לעשות זאת.‬
‫אז נתחיל ביצירת מערכת‬ ‫על פיה נמיין את כל הדואר הזה.‬
‫ואנחנו נעשה את זה כאן.‬
‫בתור נהגות, אתן לא משנות מסלול.‬
‫זה המסלול שלכן לשדה התעופה וחזרה.‬
‫- רס"ן צ׳ אדמס -‬
‫"מובהר בזאת שרס"ן צ׳ריטי אדמס‬
‫"היא המפקדת של גדוד 6888."‬
‫קיבלת את הפקודות?‬
‫לא. התחלתי לחשוב.‬
‫הם לא רוצים לתת לי פקודות‬ ‫כי הם רוצים שיהיה פה בלגן.‬
‫אז אני לא מחכה שיגידו לי שאני המפקדת.‬
‫אני אומרת להם שאני המפקדת.‬ ‫כתבתי זאת בעצמי.‬
‫שלחי את זה, סרן.‬
‫כן, המפקדת.‬
‫- אל תבזבזו אוכל -‬
‫- גדוד הנשים 855 -‬
‫בואו הנה!‬
‫קדימה!‬
‫את יודעת שאת עדיין אומרת‬ ‫את השם שאסור לי להגיד.‬
‫אני יודעת שחלקכן חושבות שזה בלתי אפשרי,‬
‫אבל יש רק דרך אחת לאכול פיל...‬
‫בביסים קטנים.‬
‫לינה, את לא חייבת לקרוא כל שם.‬
‫תסתכלי על המספרים, זו הדרך הטובה ביותר.‬
‫היי!‬
‫לא מתנהגים ככה!‬
‫לא זורקים אותם ככה!‬
‫האנשים האלה מתו!‬
‫עלינו לכבד אותם.‬
‫אני מצטערת, רס"ן אדמס.‬
‫אני יכולה ללכת לשירותים, בבקשה?‬
‫כן.‬
‫חזרו לעבוד, בנות.‬
‫אמרתי לך שהיא משוגעת.‬
‫כל הזמן הזה היא שקטה מאוד‬ ‫ועכשיו היא מתחילה לצעוק?‬
‫היא לא תצעק על ג׳וני מיי.‬
‫את יודעת, אני...‬
‫אני צריכה ללכת לשירותים.‬
‫אתן תסתבכו.‬
‫אני לא הולכת אחרי הפסיכית הזו לשירותים.‬
‫לינה?‬
‫אני בסדר.‬
‫לא נראה לי. נגבי את העיניים שלך.‬
‫אני צריכה להשתין.‬
‫היי, את בטוחה שאת בסדר?‬
‫לא.‬
‫זה הגבר הזה. מה הוא עשה?‬
‫שבר את ליבך כמו שבעלי עשה לי?‬
‫תפסיקי!‬
‫הוא מת.‬
‫הוא...‬
‫יורט זמן קצר אחרי שהגיע הנה.‬
‫הוא היה חייל.‬
‫והוא ביקש ממני לחכות לו עד שישוב.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אלוהים, אני מרגישה כמו שעון שבור‬ ‫שאי אפשר לתקן.‬
‫הוא הבטיח לי שיכתוב לי.‬
‫ולא קיבלתי שום מכתב.‬
‫אני יודעת שהוא כתב לי.‬
‫אני תוהה אם המכתבים שלו באחד מהשקים האלה.‬
‫אבל לא ידעתי שנעשה את כל זה.‬
‫לינה, אני ממש מצטערת.‬
‫אני רוצה להודות לכן...‬
‫ואני יודעת שלא ידעתן, אבל תודה...‬
‫שעזרתן לי לעבור את זה.‬
‫מותק, תקשיבי.‬
‫אם הוא שלח לך מכתב, נמצא אותו.‬
‫אנחנו נחפש כל דבר שממוען לך.‬
‫אין שום סיכוי שעם כל המכתבים האלה...‬ ‫אני מצטערת.‬
‫הייתן צריכות ללכת לשירותים יחד?‬
‫אני מצטערת, רס"ן אדמס.‬
‫לא את.‬
‫אני יודעת...‬
‫שאת לא מחבבת אותי...‬
‫כי הבכתי את היחידה.‬
‫אבל אני מבטיחה לך...‬
‫אעשה פה עבודה נהדרת.‬
‫כי אני יודעת מה עובר על המשפחות האלה.‬
‫אין דבר גרוע יותר מלא לדעת.‬
‫את טועה.‬ ‫-אני מבטיחה לך שאצליח.‬
‫לגבי זה שאני לא מחבבת אותך.‬
‫אני מחבבת אותך.‬
‫ואני מכבדת אותך.‬
‫בהתחלה...‬
‫דאגתי לך.‬
‫תהיתי אם תשרדי.‬
‫אבל לינה, ברגע שבו עמדת להישבר,‬
‫משהו הופיע ועזר לך להתקדם‬
‫ועכשיו אני רואה מה זה היה.‬
‫לינה, את חיילת.‬
‫עכשיו, טוראית,‬
‫אני לוקחת ברצינות כל פקודה שקיבלתי בצבא,‬
‫כולל הפקודה הזו,‬
‫אבל אודה בפנייך שבהתחלה נעלבתי‬
‫שרק נתנו לנו לטפל בדואר.‬
‫אבל עכשיו אני מבינה.‬
‫כי ידעתי שזה היה חשוב‬ ‫לכל החיילים שלנו ולמשפחות שלהם אבל...‬
‫שום דבר לא המחיש לי את זה,‬
‫כפי שהמחשת עם מה ששיתפת היום.‬
‫תודה.‬
‫עכשיו חזרי לעבודה.‬ ‫-כן, רס"ן.‬
‫"עברו חודשיים מששת החודשים שלנו.‬
‫"רס"ן אדמס, אני לא צריך לספר לך‬ ‫עד כמה המשימה הזו חשובה.‬
‫"הרבה אנשים סומכים עלייך ועל הנשים האלה.‬
‫"אם זה משנה משהו, אני מאמין בך,‬
‫"אבל זו לא..."‬
‫בהדגשה, "לא הדרך.‬
‫"גנרל הולט שמח לשמוע‬
‫"שכל מכתב ששלחתן בשבועות האחרונים‬
‫"לא הגיע ליעד שלו."‬
‫"כל יום הוא שולח מברקים לבית הלבן‬ ‫כדי לעדכן אותם בנוגע להתקדמות שלך‬
‫"או חוסר התקדמות." שיט.‬
‫אני משוכנעת בכך, גנרל הולט.‬
‫שלחנו 57,000 פרטי דואר.‬
‫כן, ואף אחד לא הגיע ליעד.‬
‫אבל צ׳ריטי, החיילים זזים כל הזמן בקרב.‬
‫את חושבת שנתנו לנו כרטיסי איתור שגויים?‬
‫הם בטוח לא מנסים לעזור לנו.‬
‫פעם אחת אני רוצה משחק הוגן‬
‫עם תנאים הוגנים,‬ ‫בלי תכסיסים של חבר׳ה לבנים.‬
‫רק הגינות. אני מבקשת יותר מדי?‬
‫לא.‬
‫אבל שתינו יודעות שזה לא ישתנה בקרוב.‬
‫זה חלק מהשינוי הזה.‬
‫ראית את המשפט האחרון?‬
‫"בצער רב עליי לספר לך‬
‫"שהוא גם רוצה שתארחו‬ ‫את החיילים השחורים בסופי השבוע."‬
‫אני נראית לך מארחת?‬
‫- חיל הנשים מקבל בברכה -‬
‫איך היא עושה את זה?‬
‫היא הייתה רקדנית בהארלם.‬
‫תראו אותה!‬
‫היי! אוקיי!‬
‫אלוהים, אני צריכה קצת כיף.‬
‫ג׳וני מיי!‬
‫היא חסרת תקנה.‬
‫היא די בטוחה בעצמה.‬
‫היא ירדה מהפסים.‬
‫אני עייפה.‬
‫את מדהימה. ממש מעולה.‬
‫תודה. בואו. אני רוצה לשתות.‬
‫בואי, לינה!‬
‫מימיי לא שתיתי.‬
‫גם אני לא.‬
‫ולא התגייסתי כדי לאבד את הכבוד שלי.‬
‫זה המשקה של השטן.‬
‫נראה לי שהלילה כולנו נשתה אותו.‬
‫קדמה, יהיה כיף!‬
‫אביא משהו לשתות.‬
‫אני לא יודעת אם כדאי לי.‬
‫את צריכה להירגע.‬ ‫את לא יכולה לשבת כל היום במשרד שלך.‬
‫יש שם כמה חיילים.‬
‫אבל אני בדרגה גבוהה יותר מכולם.‬
‫לא כולם. זה לא הכיוון הנכון.‬
‫בחייך, הוא סא"ל.‬
‫היי.‬ ‫-היי!‬
‫היי.‬
‫את לא נראית מופתעת לראות אותי.‬
‫לא ממש.‬
‫כששמעתי לגבי הערב,‬
‫הייתי חייב לראות את הבחורה האהובה עליי.‬
‫לא מדובר באשתך בבית?‬
‫לא עשיתי זאת.‬
‫מה לא עשית?‬
‫לא התחתנתי איתה.‬
‫למה לא?‬
‫כי פגשתי אותך.‬
‫אני לא נופלת בפח שלך.‬
‫למה את חושבת שאני מנסה להפיל אותך?‬
‫אני יכול לרקוד איתך?‬
‫אני אוהב את השיר הזה.‬
‫"גרמת לי לאהוב אותך, לא רציתי לעשות זאת"‬
‫"לא רציתי לעשות זאת"‬
‫הקול שלך זוועה...‬ ‫-"גרמת לי לרצות אותך..."‬
‫אמרתי משהו לא בסדר?‬
‫לא, אני...‬
‫אני פשוט...‬
‫ספרי לי משהו שעובר עלייך‬
‫ואני אספר לך משהו שעובר עליי.‬
‫הדברים שראיתי מאז שהגעתי הנה‬
‫זעזעו אותי לעומק נשמתי.‬
‫היית בחזית?‬
‫לספק ציוד.‬
‫עד כמה רע המצב?‬
‫את לא יכולה לתאר.‬
‫אבל עכשיו כשראיתי אותך פה...‬
‫תענוג לראות אותך.‬
‫נכון שאני לא מכיר אותך,‬
‫אבל אני רוצה להכיר אותך.‬
‫ארצה שתכירי אותי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫עד כמה שאני רוצה להכיר אותך, אני...‬
‫הראש שלי והלב שלי עדיין בטלטלות‬ ‫בגלל מישהו שאיבדתי.‬
‫אז...‬
‫אני לא חושבת שיש לי מה לתת לך.‬
‫את יכולה לתת לי חברות.‬
‫את זה אוכל לעשות.‬
‫אנחנו זקוקים לזה פה.‬
‫אני מצטערת שאתה כה עצוב.‬
‫ואני משתתף בצערך.‬
‫לא קר לך פה?‬
‫כן, קר.‬
‫בואי.‬
‫סליחה?‬
‫כן?‬
‫אני קלמנס. אני אהיה הכומר שלך.‬
‫המה שלי?‬
‫כומר. שלחו אותי לעזור לך.‬
‫הקשב!‬
‫אדמס!‬
‫כן, המפקד! יש בעיה?‬
‫יש לך פה בחורה עם ראשי התיבות ג׳.מ.ב.‬
‫והג׳.מ.ב הזו החזירה למוען מכתב חשוב‬
‫שאני מקבל רק עכשיו.‬
‫שם הנמען על המעטפה בלתי קריא.‬
‫אני רואה את המספר הצבאי שלי בבירור. את לא?‬
‫אולי את לא יודעת לקרוא מספרים.‬
‫חבל מאוד.‬
‫אשאל אותך רק עוד פעם אחת. מי זו ג׳.מ.ב?‬
‫אני, המפקד.‬
‫את?‬
‫לעזאזל, את מטומטמת?‬
‫לא, המפקד. אני לא.‬
‫אז למה החזרת את המכתב הזה אחרי זמן כה רב?‬
‫את בטח מטומטמת. כולכן בטח מטומטמות!‬
‫את לא מסוגלת לשלוח מכתב קטן לנמען שלו?‬
‫את יודעת לקרוא?‬
‫כן, אדוני. אנחנו יודעות.‬
‫אני מדבר איתה.‬
‫בתור המפקדת שלה, זו האחריות שלי...‬
‫תשתקי, אדמס!‬
‫את שומעת אותי? עני לי.‬
‫כן, המפקד!‬
‫אני שומעת אותך.‬
‫אתן פה כבר חודשיים ושום דבר לא נעשה.‬
‫איזה מין מבצע זה, לעזאזל?‬
‫אני הולך ישר לגנרל הולט‬
‫ואומר לו לסגור את הקרקס הזה מיד.‬
‫זה מגוחך. איזה בזבוז זמן.‬ ‫איפה מוצאים את האנשים האלה?‬
‫עמדו נוח.‬
‫חזרו לעבודה, בנות.‬
‫רגע!‬
‫לא אכפת לי מה אף אחד אומר,‬
‫אתן עושות עבודה מעולה,‬
‫אפילו בנסיבות האלה.‬
‫אבל הרבה דואר חוזר וזה מאכזב.‬
‫צפיתי בתהליך.‬
‫יש לי הבנה די טובה של מה שקורה פה,‬
‫אבל אני צריכה שתגידו לי מנקודת המבט שלכן...‬
‫אחת, אחת.‬
‫תתחילי את.‬
‫המפקדת, בפעם האחרונה שספרנו‬ ‫יש לנו 7,500 גברים בשם רוברט סמית.‬
‫ולכל אחד יש הרבה כרטיסי איתור‬
‫כך שאנו מחפשות את האחרון לפי התאריכים,‬ ‫אבל אי אפשר לקרוא אותם.‬
‫שלא לדבר על זה שקר‬
‫וחלקנו עובדות עם הכפפות האלה.‬
‫הרבה מהחבילות העלו עובש‬ ‫ואפילו העכברושים התחילו לאכול אותן.‬
‫הם אכלו גם את השמות על המעטפות.‬
‫לפעמים יש רק מילה אחת או שתיים.‬
‫זה כמו מין תשבץ מטורף.‬
‫ורה, את אוהבת תשבצים.‬
‫כן, המפקדת.‬
‫תוכלי להסתכל על המעטפות האלה?‬
‫אולי תוכלי לעזור.‬ ‫-בהחלט.‬
‫דולורס, היית בקולנוע כל סוף שבוע‬ ‫וצפית בחדשות.‬
‫אם נגלה מאיפה הדואר נשלח,‬
‫תוכלי להגיד מה קורה שם?‬
‫כן ואם אראה מתי זה נשלח,‬
‫אולי אוכל להגיד לאן היחידה נשלחה אחר כך.‬
‫אולי זה יעזור.‬
‫חלק מהמכתבים ממוענים לג׳ו-ג׳ו או באבא.‬
‫במקרים האלה, פתחו את המעטפות.‬
‫ראו אם יש רמזים שיגלו לנו מי הם.‬
‫חלק מהחבילות, נגיד עם בגדים...‬
‫עבדתי ברובע הבגדים בקליפורניה.‬
‫אני מבינה בבדים. אני יכולה לעזור.‬
‫המפקדת, ניהלתי‬ ‫משרד דואר בקרוליינה הצפונית.‬
‫עבדתי כקברנית בבית ההלוויות של אבא שלי.‬
‫איך זה אמור לעזור לנו?‬ ‫לא שיתפתי את המיומנות הכי טובה שלי.‬
‫ג׳וני מיי.‬
‫אני יודע שזו תקופה כבדת ראש.‬ ‫איבדנו אדם דגול.‬
‫הנשיא רוזוולט הוביל אותנו היטב‬
‫והנהגה היא דבר חשוב.‬
‫אני מתפלל שהנשיא טרומן‬ ‫ינהיג אותנו באותה דרך נהדרת,‬
‫אבל כדי להנהיג‬
‫עליך להיות מיומן.‬
‫בספר משלי, פרק ד׳, פסוק י"ד כתוב,‬
‫"בארח רשעים אל תבוא,‬
‫ואל תאשר בדרך רעים."‬
‫אפשר להחליף את המילה הזו ל"רעות".‬
‫אני מתפלל לשלום רובכן. אני יודע שקשה לכן.‬
‫אתן לא ראויות להיות פה ומנהיגה אתכן מישהי‬
‫שאינה כשירה בעיני הצבא,‬
‫כמו שהיא גם לא ראויה‬ ‫מבחינה מוסרית בעיני אלוהים.‬
‫חבל מאוד‬
‫שביום שישי בערב כל המנורות בוהקות,‬
‫אבל ביום ראשון בבוקר,‬ ‫המנורה מעל ראשי שרופה.‬
‫זו לא עבודת האל.‬
‫עליכן להיזהר כשהרוע מנהיג אתכן.‬
‫הוא יגרום לכן לפספס דברים חשובים.‬
‫בואו נתפלל.‬
‫אז הוא אומר,‬
‫"אני יודע שמשימה כזו‬ ‫היא לא בדיוק מה שרצית, אבל אני מבטיח..."‬
‫אלה החפצים שלי.‬
‫"גנרל הולט היקר,‬
‫"הנשים בגדוד 6888 הן רשעות.‬
‫"מנהיגה אותן אישה רעה שמעודדת הוללות‬
‫"והיא מנהלת‬ ‫את בית הספר קינג אדוארד כבית זונות."‬
‫אלה החפצים שלי.‬ ‫-כן.‬
‫כמו גם החפצים האלה שליד רגליך.‬ ‫אתה עוזב היום.‬
‫הגנרל הולט שלח אותי.‬
‫לא אכפת לי אם אלוהים שלח אותך בעצמו.‬
‫אני לא יודעת אם אתה יודע,‬ ‫אבל אני בת של כומר.‬
‫אני מכירה את הספר הקדוש‬ ‫מבראשית ועד חזון יוחנן ומהסוף להתחלה.‬
‫אני אישה מאמינה עם אופי אדיר.‬
‫ואני מנהיגה את הנשים האלה ביד קשה.‬
‫ועם האהבה והקבלה‬ ‫שאני חושבת שלכומר צריכים להיות.‬
‫נאלצתי להתמודד עם הלחשושים והדקירות בגב‬
‫של גברים לבנים בצבא.‬
‫למדתי כל חוק בצבא‬
‫כדי להגן על עצמי ולהתקדם לאן שהגעתי,‬
‫אז אם אתה חושב שאני מפחדת ממך‬
‫או ממה שאתה יכול לכתוב במכתב לכל אחד,‬
‫אז אתה טועה כפי שטעית‬ ‫בדבר הזה שקראת לו דרשה היום.‬
‫החיילת הזו תיקח אותך לאן שתרצה,‬
‫אבל אתה תעזוב מיד.‬
‫היא יכולה לעזור לך עם המזוודות?‬
‫למה הם שלחו כומר?‬
‫ובכן...‬
‫בלילה בו אירחנו את החיילים.‬ ‫את יודעת מה זה.‬
‫אני חושבת שזה...‬
‫זה V-1.‬
‫קדימה! קומו!‬
‫זהירות!‬
‫תתכופפו!‬
‫להתכופף! הכול בסדר.‬
‫רס"ן אדמס?‬
‫מה יש, טוראית?‬
‫האם אלה הקואורדינטות של החיילים?‬
‫כן, אבל את לא אמורה להסתכל על זה מקרוב.‬
‫לכן סרן קמפבל ושאר הקצינים מצנזרים אותם,‬
‫אסור שזה יגיע לידי האויב.‬
‫סימן‬
‫מצויר עליו.‬
‫ו...‬
‫המכתב הזה מלפני מספר שבועות.‬
‫ובמכתב הזה...‬
‫הוא מזכיר ראש אינדיאני.‬
‫הרמזים המצוירים האלה‬
‫הם הדרך שבה החיילים‬ ‫מספרים למשפחה שלהם בסוד‬
‫איפה הם בעולם.‬
‫טוראית, בכל יחידה יש 16,000 חיילים.‬
‫הרגע מיקמת 48,000 חיילים.‬
‫בנות,‬
‫כמה מכן ראיתן ציורים‬
‫על המכתבים שנראים‬ ‫כמו תגי יחידה של החיילים?‬
‫תרימו ידיים.‬
‫כל הכבוד, טוראית.‬
‫ג׳וני מיי תתפלץ כשנביא את כל הדואר הזה.‬
‫היא צריכה להרגיע.‬
‫אין לנו זמן לזה.‬
‫ורה, אנחנו חייבות להישאר במסלול.‬
‫וניתקע פה כל היום?‬
‫יש לנו מומנטום טוב‬
‫ואני לא מתכוונת להרוס אותו.‬
‫עצרי! לא! עצרי!‬
‫מה?‬
‫אני חושבת שעלינו על פצצת נפל.‬
‫את בטוחה?‬
‫אלוהים.‬
‫מה נעשה?‬
‫מה שרס"ן אדמס אימנה אותנו לעשות.‬
‫נפנה את המשאית אבל כמו שאימנו אותנו.‬
‫בסדר.‬
‫צאו לאט מהמשאית.‬
‫לאט!‬
‫אחת... שתיים...‬
‫שלוש!‬
‫אלוהים!‬
‫מה יש?‬
‫תראי.‬
‫לינה.‬
‫תיראו כאילו אתן עובדות.‬
‫את תרצי לראות את זה.‬
‫את מתכוונת לקרוא את זה?‬
‫תני לה דקה.‬
‫בנות, רס"ן אדמס רוצה לדבר איתנו.‬
‫הייתה תאונה.‬
‫הצבא לא מתכוון לקבור אותן?‬
‫אמרו לי שלא.‬
‫אני מצטערת, בנות.‬
‫אשלח מסר לארה"ב ואבקש עזרה,‬
‫אבל בינתיים, אנחנו אוספות כסף,‬
‫כי לא נרשה שהחיילות שלנו לא יזכו לכבוד‬
‫של קבורה ראויה.‬
‫"אלוהים‬
‫"העולם הזה אכזר‬
‫"לאנשים לא אכפת‬
‫"איך מתייחסים אליך‬
‫"אלוהים‬
‫"העולם הזה אכזר"‬
‫טוראית.‬
‫כן, המפקדת.‬
‫חיילים אמריקאים רבים קבורים פה.‬
‫אם את יודעת מתי הוא מת ובאיזו יחידה היה,‬
‫תוכלי למצוא אותו פה.‬
‫הוא יכול להחזיר אותך לבסיס?‬
‫כן, המפקדת.‬
‫קדימה.‬
‫היי.‬
‫אתה יכול לחכות לי?‬
‫בטח.‬
‫- אברם י. דייויד -‬
‫ידעתי שאמצא אותך. ידעתי.‬
‫"מיס לינה היקרה...‬
‫"כאן וקטור תשע, תשע.‬
‫"אני לא רוצה שתדאגי לי,‬
‫"אבל בפעם הראשונה‬
‫"אני חושב שאני מתחיל להבין שלא אשוב הביתה.‬
‫"אני יודע שביקשתי ממך לחכות לי,‬
‫"ואני מכיר אותך...‬
‫"את תחכי.‬
‫"אבל...‬
‫"אם לא אשוב,‬
‫"בבקשה תחיי את החיים שלך‬ ‫עם הצחוק שחווית במושב האחורי שלי.‬
‫"עם החופש והכיף הזה.‬
‫"תבטיחי לי שתחיי חיים ארוכים.‬
‫"חיים די ארוכים בשביל שנינו.‬
‫"תבטיחי לי שתצחקי מספיק בשביל שנינו‬
‫"אני אוהב אותך, לינה דריקוט."‬
‫גם אני אוהבת אותך, אברם דייויד.‬
‫"אני מצטער.‬
‫"אני מצטער שלא היה לי האומץ‬ ‫להגיד לך לפני הערב ההוא.‬
‫"חפשי אותי בשמיים.‬
‫"שלך לנצח.‬
‫"אברם."‬
‫- בית ספר קינג אדוארד -‬
‫עמדו נוח.‬
‫בוקר טוב, המפקד.‬
‫גנרל לי אמר לי שאתן מתקדמות.‬
‫כן, אדוני.‬
‫למרות שאיבדנו שתי חיילות.‬
‫טוב, זה קורה.‬
‫לגבי ההתקדמות של הדואר, אני לא מסכים.‬
‫אף אחד מהחיילים שלי לא ראה שום התקדמות.‬
‫אני מצטערת, המפקד,‬ ‫אנחנו עובדות הכי מהר שאנחנו יכולות.‬
‫לא מהר מספיק.‬
‫לא יכול להיות שזה כל הגדוד שלך.‬
‫לא, המפקד.‬
‫אנחנו עובדות במשמרות של 24 שעות,‬ ‫אז חלק מהנשים נחות.‬
‫הן נחות?‬ ‫-כן, המפקד.‬
‫באתי לבדוק את החיילות שלך‬ ‫והחיילות שלך לא פה?‬
‫נשמע לך הגיוני, רס"ן?‬
‫ובכן, המפקד...‬
‫מכון יופי?‬
‫כן, אדוני.‬
‫ככה לא מבזבזים כסף צבאי!‬
‫אז את אומרת לי‬
‫שיש להן זמן להסתפר,‬
‫אבל אין להן זמן לעבור ביקורת של הגנרל?‬
‫לא, המפקד, אני...‬
‫אני מצטערת, אבל הנשים‬ ‫שעבדו במשמרת לילה ישנות בחדר הזה.‬
‫המפקד, כאן המקלחות והחיילות שלי מתקלחות.‬
‫לי...‬ ‫-כן, המפקד.‬
‫לא אמרת לאישה הזו שאני בא לביקורת?‬
‫כן, אדוני.‬
‫והרס"ן לא מבינה‬
‫שאני אבקר כל מה שארצה?‬
‫כן, המפקד. היא מבינה.‬
‫ככה את מפקדת?‬
‫מה לגבי החדר הזה? אני יכול להיכנס לשם?‬
‫כן, המפקד. זה חדר המשלוחים שלנו.‬
‫תודה.‬
‫בהחלט, המפקד.‬
‫הקשב!‬
‫מה זה הבלגן הזה?‬
‫מזיקים אכלו חלק מהחבילות‬
‫וגם חלק מהתוכן הופרד,‬
‫אבל החיילות שלנו מצאו דרך לגלות‬
‫אילו חפצים שייכים לאילו על פי הבד.‬
‫כאן אנחנו מוצאות‬ ‫את החיילים הנכונים לכל מכתב‬
‫כשיש להם את אותו שם פרטי ומשפחה.‬
‫לא יותר פשוט להשתמש במספר?‬
‫כן, המפקד. זה מה שניסינו בהתחלה,‬
‫אבל חלק מהם ממוענים לכינויים,‬
‫אז היינו חייבות לחקור‬
‫כדי לוודא שיגיעו לחייל הנכון.‬
‫אתן מבזבזות עוד כסף צבאי על בושם?‬
‫לא, המפקד. כשלא הצלחנו להבין את השמות,‬
‫בגלל שחלק מהשמות נמרחו,‬
‫חלק מהנשים אוהבות להשפריץ‬ ‫את הבושם האהוב עליהן על המכתב,‬
‫וחלק מהחיילות שלנו הצליחו לזהות את הבושם.‬
‫עבדנו קשה, אבל הצלחנו להתאים את השולחת‬
‫למדינה בה מוכרים את הבושם הזה‬ ‫ואז איתרנו את המקור.‬
‫זוזי הצידה.‬
‫אתן פותחות וקוראות את הדואר?‬
‫רק במקרה שאיננו מסוגלות‬ ‫לאתר את החייל, אדוני.‬
‫את צוחקת עליי?‬
‫אתן פותחות וקוראות את הדואר‬ ‫של החיילים הלבנים האלה?‬
‫לפעמים, המפקד, אין דרך אחרת‬
‫לקבל רמזים כדי לגלות איפה הם.‬
‫זה פרטי, רס"ן.‬
‫איבדת את מעט השכל שנשאר לך?‬
‫ניסית לעקוף את סמכותי.‬
‫לקבור חיילים שהרגת.‬
‫הרגת אותן כי לא אימנת אותן טוב.‬
‫אז עכשיו...‬
‫הנשיא רוזוולט מת.‬
‫הניסוי הזה ייסגר מיד.‬
‫אני משחרר אותך מתפקידך.‬
‫ואביא לפה סגן לבן שיראה לך‬
‫איך לנהל את היחידה הזו!‬
‫על גופתי המתה, המפקד.‬
‫מה אמרת?‬
‫המפקד,‬
‫עם כל הכבוד,‬
‫הגדוד שלי עובד יום וליל בתנאים לא תנאים.‬
‫רוב הזמן אין לנו חימום.‬
‫כל-כך קר פה שעל הנשים לשים מים בקסדה‬
‫כדי להתקלח.‬
‫נתת לנו את המקום הזה כמגורים‬ ‫מבלי שהיו בו מיטות‬
‫ובלי עזרה.‬
‫מטרידים את החיילות שלי.‬
‫ואז מתיידדים איתן‬
‫רק כדי לשאול‬ ‫אם יש להן זנב מתחת לחצאית אחרי חצות,‬
‫בגלל השמועות של החיילים הלבנים.‬
‫שלחת כומר לא כדי להתפלל, אלא כדי לרגל.‬
‫איבדנו שתי חיילות שאומנו היטב‬ ‫בגלל פצצת נפל.‬
‫הן בטוח מאומנות כי אימנתי אותן,‬
‫וסירבת לתת את הפקודה‬ ‫לקבור אותן קבורה ראויה!‬
‫אני יודעת שאנחנו נלחמות במלחמה,‬ ‫אבל המלחמה שלנו מתחילה בצבע העור שלנו.‬
‫אנחנו נלחמות בכל חזית.‬
‫אז כפי שאמרתי, המפקד,‬ ‫על גופתי המתה, המפקד.‬
‫הוא יעמיד אותי למשפט צבאי.‬
‫אני מרגישה כל-כך צבועה.‬
‫אני אומרת לנשים האלה לשמור על יושר וכבוד...‬
‫אני לא יודעת מה עבר עליי.‬
‫חשבת שאת צודקת.‬
‫הוא היה גס רוח.‬ ‫הוא התנהג כאילו לא עשינו דבר.‬
‫אבל הוא הממונה עליי.‬ ‫אני יודעת שאסור לי להתנהג ככה.‬
‫המפקדת, אני מצטערת, אבל יש לנו בעיה.‬ ‫הנשים הפסיקו לעבוד.‬
‫למה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫חזרה לעבודה, בנות!‬
‫חזרו לעבוד!‬
‫אני יודע שרוזוולט תמך בזה,‬
‫אבל אני צריך שתדבר עם טרומן.‬ ‫שום דבר לא נעשה.‬
‫אתה תגיד לנשיא‬
‫שזו טעות נוראית.‬
‫והאדמס הזו...‬
‫אני רוצה שתעמוד למשפט צבאי.‬
‫היא אמרה לי את זה בפרצוף.‬
‫והן קוראות את הדואר של החיילים הלבנים.‬
‫רק רגע.‬
‫מה קורה שם?‬
‫הגברים מקבלים את הדואר שלהם.‬
‫מורגן.‬ ‫-כן, המפקד!‬
‫וספר!‬
‫מונטגריי!‬
‫קארל!‬
‫וינסנט!‬
‫וון!‬
‫דואר!‬
‫מאלון!‬
‫נילסון!‬
‫וירנלי!‬
‫אלכסנדר!‬
‫וינסנט!‬
‫מונטגריי!‬
‫פרנק!‬
‫נואה טראוטמן!‬
‫טראוטמן!‬ ‫-יש!‬
‫בבקשה.‬
‫מותק!‬
‫- חיל הנשים השחורות מעלה את מורל הצבא -‬
‫"היה לי את היום הכי טוב בעולם."‬
‫היי!‬
‫גברתי, אתן מגדוד 6888?‬
‫אכן.‬
‫זה גדוד 6888!‬
‫חופשי, חיילים.‬
‫גדוד הדואר 6888‬
‫היה הגדוד היחיד של נשים שחורות‬
‫באירופה בזמן מלחמת העולם השנייה.‬
‫אחרי שהתגברו על המצבור‬ ‫של יותר מ-17 מיליון פרטי דואר ב-90 ימים,‬
‫העבודה שלנו הרשימה את ההנהגה כל-כך,‬
‫שהם שלחו אותנו לרואן שבצרפת,‬
‫שם פינינו עוד מצבור בזמן שיא.‬
‫- לינה דריקוט האמיתית‬ ‫גיל 100 -‬
‫עבדנו קשה, היה עצב רב.‬
‫אף אחד לא הודה לנו על השירות שלנו‬ ‫ולא כללו אותנו במצעדי הקונפטי.‬
‫לא הכירו בעבודה הקשה‬ ‫או בשירות המתחשב שלנו.‬
‫באירופה התנהגו אלינו יותר יפה‬
‫מאשר כששבנו לארה"ב.‬
‫כלומר, עד עכשיו.‬
‫אנשים מתחילים להכיר את מה שעשינו.‬
‫אפילו קיבלנו את מדליית הזהב של הקונגרס‬ ‫עבור השירות שלנו.‬
‫זה משהו מיוחד, לא?‬
‫- טר"ש ג׳ונסון דייויס‬ ‫(נולדה 1919) -‬
‫- רס"ן פאני גריפין מקלנדון‬ ‫(נולדה 1920) -‬
‫אלוהים, הזיכרונות.‬
‫וכן, התחתנתי עם יו כשחזרנו הביתה.‬
‫גדוד הדואר 6888‬
‫היה הגדוד היחיד של נשים שחורות‬
‫באירופה בזמן מלחמת העולם השנייה.‬
‫- צילומים אמיתיים של גדוד 6888‬ ‫מגיע לאירופה -‬
‫הן הגיעו לאירופה לפני סוף המלחמה‬
‫וקיבלו את המשימה הבלתי אפשרית‬
‫לחלק 17 מיליון פרטי דואר בשישה חודשים.‬
‫הן עשו זאת בפחות מ-90 ימים.‬
‫גדוד 6888 יצר תקשורת‬
‫והעלה את המורל והתקווה בקרב החיילים.‬
‫ואז אנו עוברים למאה ה-20,‬
‫בה נשים הפכו להיות חיילות מן המניין.‬
‫ושתי נשים מדהימות מצטרפות אלינו היום.‬
‫הן אמרו לי בנות כמה הן, אבל אין סיבה לדעת,‬
‫כי בעיניי הן נראות בנות 30 או 40.‬
‫מרי רגלנד ואליס דיקסון, ששירתו בגדוד 6888...‬
‫- 855 הנשים ששירתו בגדוד 6888 -‬
‫...יחידת הנשים השחורות היחידה בחיל הנשים‬
‫ששירתה מחוץ לארה"ב במלחמת העולם השנייה.‬
‫בבקשה מחאו להן כפיים.‬
‫שוב, אני רוצה להודות לכן‬ ‫על השירות שלכן, על האומץ שלכן,‬
‫על המסירות שלכן, על המחויבות שלכן,‬
‫ושאלוהים יברך אתכן ואת ארה"ב.‬
‫ב-27 באפריל 2023, בסיס פורט לי,‬
‫שנקרא על שם מנהיג הקונפדרציה‬ ‫במלחמת האזרחים,‬
‫שמו שונה לפורט גרג אדמס‬
‫על-שם שני חלוצים שחורים בצבא ארה"ב,‬ ‫רב-אלוף ארתור גרג‬
‫ו...‬
‫סגן-אלוף צ׳ריטי אדמס‬
‫שינוי השם לכבודה של אדמס‬
‫הפך אותה לאישה השחורה הראשונה‬ ‫בהיסטוריה של ארה"ב שזכתה לכבוד זה.‬
‫הסרט הזה מוקדש לחייהן,‬
‫לשירותן ולזכרן של קלרנס וג׳קלין אוונט‬
‫תרגום כותרות: תום פארי‬
‫- גדוד 6888 -‬