Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
BASERT PÅ EN SANN HISTORIE OG VITNEFORTELLINGER
"DU SKAL VITE AT VI INSISTERER PÅ Å VÆRE
EN DEL AV VÅRT AMERIKANSKE DEMOKRATI, IKKE NOE PÅ SIDEN AV DET."
- MARY MCLEOD BETHUNE
SAN PIETRO, ITALIA, DESEMBER 1943
Greit, rykk frem!
Kom igjen!
Han er død! La ham ligge.
Kjære Billy, jeg er bekymret for deg.
Jeg savner deg. Hvorfor har du ikke skrevet?
Jeg vet ikke om brevet kommer frem.
Jeg ber til Gud for deg.
Jeg savner deg. Hvorfor har du ikke skrevet?
Kjære William, kom tilbake snart. Er alt i orden?
Jeg har kriget utenlands i over et år nå.
Pappa, jeg savner deg.
Kjære Michael, håper du kommer trygt tilbake.
Jeg tenker på deg hver dag.
Jeg savner deg sånn.
Det er lenge siden...
Vi er ikke langt unna...
Jeg har skrevet to-tre ganger i det siste...
Men nå er det lenge siden...
Jeg er så bekymret for deg. Hvorfor har du ikke skrevet?
Abram David, du må slutte å skjemme deg ut ved å gå rundt med folk som...
Mary Kathryn, la være.
Det sømmer seg ikke.
La henne være.
Nei.
Ok. Greit.
Lena, tysk ubåt, klokken 12 lavt, vektor 6-9, 9 vest.
Herregud.
Kjør.
Pass på!
Ikke vær redd, Lena Derriecott. Ingenting vil skade deg på mitt fly.
Dra i spaken. Tysk fly klokka tre!
- Madam. - Takk.
Abram David, du kommer til å bety trøbbel.
- Beklager. - Moren min følger sikkert med.
Vi var jo ute i kamp.
- Vi rømte fra fienden. - Mary Kathryn er ikke Hitler.
Sikker på det?
Det er ikke morsomt.
Du hørte også Edward R. Murrow. Han sa at Hitler er et monster.
Det er derfor jeg vil ta kampen.
Ikke bli sur.
Jeg vil savne deg.
- Tenk at du skal i hæren. - Ikke vær redd.
Du ser hvor bra jeg kjører bilen. Jeg trener til cockpiten.
Abram, dette er alvor.
- Det vet du. - Er du bekymret for meg?
Eller fordi vi ikke kan gjøre Mary Kathryn og vennene hennes grønne av misunnelse?
Kom nå, Lena.
Kommer!
- Hei, Mrs. Derriecott. Ha en fin dag. - Takk det samme.
Ikke vær redd, Lena. Jeg skriver når jeg får sjansen.
Den gutten kjørte deg hjem igjen.
Dere har et nært forhold.
Noe du vil fortelle oss?
- Vi er bare venner. - Det bør helst være alt.
Emma, hun er snart 18. Skal snart på universitetet.
Det er mange flere gutter der.
Ikke forhast deg, som din mor gjorde.
Gå og stell deg. Du må hjelpe oss i kveld.
Ja vel.
Lena?
Du har herlig holdning.
Moren din vil at jeg skal lage maten, og servere også.
Mr. David har ansatt meg som kokk på festen til kjæresten din.
Han er ikke kjæresten min.
Hvorfor smiler du da?
Ikke fyll hodet hennes med sånt snakk.
Gutten er jødisk. Du vet godt at det gjør det umulig.
Emma, hun bare morer seg litt.
Hun må more seg med en svart gutt.
Dessuten snakker du om utdannelse.
Du vet at vi ikke har råd til det.
Vi skal skaffe penger til å sende henne på universitetet.
Det skulle jeg gjerne sett, Susie.
Rabbi Wise fikk audiens hos president Roosevelt.
Vi må hjelpe til med redningen.
Hitler har drept to millioner jøder.
Jeg har blitt fortalt at det inkluderer kvinner og barn.
Vi kan ikke bare se på.
Vi bruker alle tjenestemenn vi kan, for å få i gang en humanitær innsats.
Det er for grusomt til å forestille seg.
Det var konsentrasjonsleirer. Nå har de blitt utryddelsesleirer.
For en modig gutt din Abram er.
Unnskyld meg.
Nei takk, Lena.
Ja, det er han.
Han ville bli en Ritchie Boy, men han var ikke god nok i tysk.
Endelig er du der du hører hjemme.
Jeg kan ikke bli lenge. Det er din fest. Du burde være der inne.
Litt av en avskjedsfest.
Alt de snakker om, er hvor ille krigen er.
Den er jo det.
Akkurat nå vil jeg heller være ute med deg.
- Jeg vil savne deg, Lena. - Jeg vil savne deg også.
Men...
Men jeg må gå.
Hvis mor visste jeg var her, ville hun drept meg.
Hun dreper i hvert fall ikke Mary Kathryn.
Hun er så fæl som behandler deg sånn på grunn av hudfargen din.
Det er ikke den eneste grunnen.
Hun liker deg.
Hun tror vi er sammen, selv om vi ikke er det. Vi er bare...
Venner.
Hvis du forteller den historien til andre, begynner vi kanskje å tro på den selv.
Kyss meg.
Nei. Hva er det du sier?
Du fikk meg til å elske deg
Jeg hadde ikke lyst
Du synger stygt.
Du fikk meg til å ville ha deg Hele tiden visste du det
Kutt ut.
Slutt!
Gosj.
Når du kysser meg.
Lena Derriecott.
Jeg er forelsket i deg.
Jeg vet at du føler det samme.
Jeg skal kjempe i denne krigen.
Bær denne ringen som et løfte på at du venter på meg.
Så vi kan erkjenne det vi begge har benektet altfor lenge.
Dette er ikke riktig i manges øyne.
Det er bare våre som betyr noe.
Lena!
Skal du ikke jobbe?
Jo visst.
Brettet.
Ja vel.
Hei, Mrs. Derriecott.
Hvis du vil kurtisere datteren min,
kommer du hjem til meg som en gentleman og spør meg og faren hennes.
Forstår du?
Ja vel.
Når jeg kommer tilbake fra krigen, blir det det første jeg gjør.
- Noe fra guttene mine? - Beklager.
Hvor fikk du den ringen?
Cracker Jack.
- Jenta mi! - Beklager, mamma.
Han har bare vært borte noen måneder.
Mannen din har vært borte lenger enn det uten å si hvor han er.
Pass deg.
Hun fikk vel ikke post.
Når begynte de med ringer i Cracker Jack-eskene?
Tusenvis av kvinnesoldater, trent og disiplinert i hæren,
er nå på vakt over hele landet og utenlands.
Men det trengs tusenvis til. Kvinner fra alle samfunnslag.
Butikkdamer, industriarbeidere, bibliotekarer, husmødre, underholdere...
Legg den vekk og følg med, Lena.
...for det neste skrittet i sitt nye liv.
Klare for å tjenestegjøre og gjøre jobbene hæren syns de passer best til.
Noen tar befalsutdanning.
Unnskyld?
Beklager.
Mamma?
Var det Mr. Davids bil?
Kom og sett deg!
Mr. David hadde dette til deg.
Hun har ikke sagt noe på ukevis.
Det vet jeg.
Hun bare lukket seg.
Den stakkars gutten.
De har kjent hverandre siden de var små.
Han dro ut for ikke lenge siden.
Jeg håper Lionel kommer tilbake med penger til utdannelsen hennes.
Vi kan i det minste gi henne det.
- Har han noen gang kommet med penger? - Ikke vær sånn.
Jeg trodde du sov.
Fikk vel ikke sove, hva?
Mamma, jeg har bestemt meg.
Ok.
Etter at jeg graduerer...
Skal jeg verve meg til hæren.
Jeg vil slåss mot Hitler.
Se på meg.
Jeg vet du sørger over Abram. Det gjør alle.
Men det er ingen grunn til å verve seg.
Jeg har hørt at svarte kvinner ikke gjør stort annet i hæren
enn å lage mat og vaske for de hvite.
Det kan du like godt gjøre her.
Du skal jo på universitetet.
Med hvilke penger?
Jeg skal i hæren.
Så snart jeg graduerer.
Det skal jeg gjøre.
- Jeg har ikke tid, mamma. - Du har masse tid.
Nå må du gi deg, Emma.
- Jeg tror det er her. - Er det?
Her, ta denne. Husk å spise, hører du?
Hun sa jo at hun bare kan ta med seg én koffert.
Du har allerede lagt mat i den. Klærne hennes vil lukte svin og bønner.
Betty-Ann Morris.
Susanne Jones.
Lena Derriecott.
- Ja, sir! Jeg må gå. - Gå om bord.
- Vi kommer til å savne deg. - Jeg også.
Vi er glade i deg.
Jeg er glad i dere også.
Jeg lover å skrive.
Ha det.
Jeg håper det går bra.
Sikkert.
Ta plass!
Emma? Gråter du?
De lar nok ingen svarte kvinner komme i nærheten av Europa eller Hitler.
Så tørk tårene og ta deg sammen. Hun skal bare til Georgia.
Dere må bli med meg.
Nei, ikke dere.
Du der, kom igjen.
Kommer du?
Jeg antar at du skiller ut de hvite.
Jeg er svart.
Vi må ha krysset Mason-Dixon-grensa.
Velkommen til sørstatene, damer.
Her har de segregering i blodet.
Du har ikke sagt noe siden vi gikk på. Hva heter du?
Lena Derriecott. Jeg er fra Philadelphia.
Johnnie Mae Burton. Og du?
Bernice Baker. Jeg er fra New York.
Hva med deg, frøken mulatt?
Hun er ikke mulatt. Moren er meksikansk og faren er svart.
Han var onkelen min. Noe så frekt!
Det var ikke vondt ment.
Hørtes sånn ut.
Jeg heter Dolores Washington.
Dette er min kusine Elaine White.
Gleder meg.
Jeg er bare litt sliten.
Måtte bo hos tanten min og hennes ni barn for å komme i hæren.
De ville ikke sende meg sørpå.
Elaine, jeg og fire andre fikk beskjed om at vi hadde strøket.
Jeg har gått tre år på Spelman College.
Dolores er skikkelig flink i historie, så det kunne ikke stemme.
Vet du hva? Hun skrev et brev direkte til Mary McLeod Bethune.
Selveste Mary McLeod Bethune?
- Hvem er det? - Herregud. Hvor kommer du fra?
Landsbygda.
Hun er sjefen for Det nasjonale rådet for svarte kvinner.
Hun er i presidentens svarte regjering, og nær venn av Eleanor Roosevelt.
Hvordan skulle jeg vite om McLoud?
Det er McLeod.
Dere gjør narr av meg. Verre enn mannen min.
Hva venter dere på? Fort dere ned.
Dro jeg hjemmefra for å oppleve det samme tullet i hæren?
Hvordan kommer vi ned?
Vi skal hjelpe dere.
Jeg kommer til å like meg her.
Jeg skal hjelpe deg.
Hei. Jeg heter Hugh Bell.
Lena Derriecott.
Velkommen. Hvis du trenger noe, så har jeg vært her i et år.
Jeg kan vise deg rundt.
Bare henne?
Alle vil ha en omvisning.
Kom igjen.
Du kan hjelpe meg når som helst. Fy faen!
Johnnie Mae! Du burde ikke bruke det språket.
- Er du prest eller noe? - Faren min er det.
Jeg slapp ut av ett helvete og inn i et annet. Nei takk til et tredje.
- Vi bare... - Hun får holde seg for ørene.
Sørg for at dere har fødselsattestene klare.
Bli med meg.
Inn der.
Inn den døra.
Takk.
Snart er du over vektgrensa.
Brett opp ermet og stå klar for sprøyte.
Neste.
Hvor lenge skal du stikke?
Hvordan skal dette passe? Jeg får ikke plass til puppene.
De kalles bryster, Johnnie Mae. Vær litt dannet.
De små tingene du har, kalles bryster.
Dette er Martha, dette er Mary.
De er pupper. Og de får ikke plass i uniformen.
Ikke rare greiene.
Trodde du at du skulle på hotell?
Hun må la meg være i fred.
Gi akt!
Det vil dere høre ofte.
Når dere gjør det, stiller dere opp foran køyene.
Se rett frem.
Gjør det nå! Kom igjen!
Gi akt!
Soldater.
Jeg er kaptein Charity Adams. Jeg skal være deres befal.
Det betyr at når jeg sier "gjør det", så gjør dere det.
Reglene i hæren må følges.
De er strenge. Jeg forventer at de følges til punkt og prikke.
Ingen unntak vil bli tolerert.
Vi begynner å trene 06:30. Stå klare når reveljen går.
Presis er for sent. Vær tidlig ute.
Alle får et skap og en koffert.
Alt du eier, må få plass inni der.
Dere får ikke bruke komplisert sminke.
Dere må barbere beina.
Dere må bruke deodorant, og dusje minst én gang om dagen.
Hvis dere ikke vet hvordan man bruker tampong, skal vi lære dere.
Dere må stå rett.
Holdning er viktig.
Vi går med hodet høyt hevet.
Rak i ryggen og inn med rumpa.
Det er sånn vi går.
Uniformene må være plettfrie. Løytnant Campbell vil vise dere hvordan.
Uniformene ble designet til hvite kvinner, ikke kurvene til en svart.
Men flere av oss vet sikkert hvordan man bruker nål og tråd,
så vi skal gjøre dem perfekte.
De må være perfekte. Uten unntak!
Dere er ikke bare i hæren, dere er kvinner, og dere er svarte.
Siden dere er svarte, holder det ikke å være like god som de hvite soldatene.
Dere er nødt til å være bedre.
Dere representerer ikke bare Amerika, men Amerikas svarte befolkning.
Velkommen til Kvinnekorpset.
- Mrs. Roosevelt. - Hallo, George.
- Hvor er mannen min? - I et møte i Det ovale kontor, ma'am.
Godt.
Hvem var den kvinnen ved porten?
Jeg er usikker. Hun har vært der i to dager nå.
Jaha?
Hva vil hun?
Jeg er ikke sikker. Skal jeg undersøke?
Ja takk, George.
Opp med dampen, damer!
Det er fotografer her hele tiden.
De tar bilder av dere, ser på dere, og rapporterer om dere.
Mange vil at vi skal mislykkes. Mange vil ikke ha oss her.
Menig, hatten din er for høy.
I motsetning til andre her,
har vi mest å bevise.
Det er nå dere skal vise dem.
Jeg tolererer ikke slåssing og krangling mellom dere.
Jeg tolererer ikke respektløshet.
Jeg skal ikke lyve for dere.
Og dere vil ikke lyve for meg uten ekstreme konsekvenser.
Opp med armene, menig!
Hvis dere tenker at jeg er streng, så stemmer det.
Men det er fordi jeg gir dere mitt beste.
Og dere skal gi meg deres.
Jeg tror ikke det er ditt beste, menig.
Sett i gang.
Stans!
Dere tre.
Du, du og du, kom hit.
Jeg trenger kvinnelige soldater som vet hvordan det er å slite.
Som fra fødselen har måttet slåss for å overleve.
Dette er første advarsel.
Etter tre ryker dere rett ut.
Er det oppfattet?
Forstått?
Ja, kaptein.
På rekke.
Kom igjen, damer! Prøv igjen!
Opp med armene!
Vis at dere har kampvilje i dere!
Kom igjen, damer! Er dere i krigen eller sover dere?
- Til topps! - Kom igjen!
Kom igjen! Få opp farten!
Opp med farta!
Sju, åtte, ni, ti!
Opp med dampen!
Hold hodene lavt!
Kom igjen, damer! Opp med farta!
Fort!
- Dette er ikke et teselskap! - Ned med hodet!
- Vis meg hva dere kan! - Flytt deg!
Jeg vil ikke se opp i rumpa di.
Prøver du å bli skutt? Jeg vil ikke hjem på grunn av deg.
Kom igjen!
Opp med farta!
- Kom igjen, Lena. - Kom igjen, damer!
Kom igjen, damer, gi alt!
George, hun står ute i regnet.
Fant vi ut hva hun ville?
Hun sa hun vil treffe deg, ma'am.
- Gi meg en paraply. - Ja vel.
George, hold paraplyen din over henne.
Takk, sir.
Hallo. Du kommer til å bli forkjølet her ute.
- Du har stått her i dagevis. - Jeg ville treffe deg.
- Dette må være veldig viktig. - Jeg er fra West Virginia.
Mannen min er gruvearbeider, og jeg vet at vi ikke er viktige i verden.
Alle er viktige på sin måte.
Jeg vet bare ikke hva jeg skal gjøre.
Dette er et bilde av min sønn Vernon og hans bror Elmer.
- Vakkert. - Takk.
De dro i krigen for tre år siden, og jeg har ikke hørt fra dem siden.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. Jeg er så bekymret.
Du burde skrive til dem.
Jeg skriver hele tiden, men jeg får aldri brev tilbake.
Hvorfor ikke?
Mrs. Roosevelt, Dette skjer over hele landet.
Vi hører ikke fra dem, og kommer ikke frem til dem.
Sånn kan vi ikke ha det.
Kom inn og fortell meg om det.
Tusen takk.
Hva i helvete har du gjort med brystene dine?
Jeg bandt dem. Den eneste måten de får plass på.
Elaine, du kan sy. Kan du fikse det for henne?
Hun skal ikke gjøre noe for meg.
Hysj. Gi meg skjorta.
Jeg har vondt i føttene. Dette er verre enn bomullsfabrikken.
Jeg trodde dette ville bli en forandring.
Var det derfor du kom?
Det, og at den jævelen slo meg en gang for mye.
Pass munnen din!
Hvorfor kom du?
Jeg vil studere, og samtidig hjelpe landet vårt.
Jeg også. Jeg vil ta en mastergrad i historie.
Jeg vil ikke hjelpe et land som behandler oss som dritt.
Ro deg ned, prestedatter.
Johnnie Mae, jeg har alltid vært sømmelig.
Prøv selv. Du burde ikke snakke sånn.
Fortsett å være prestens yndling. Jeg skal være Johnnie Mae.
Hvis du er sint, hvorfor er du her?
Det var ingen andre jobber å få enn på bomullsfabrikken og hvites kjøkken.
Jeg gjør like gjerne dette.
Lena. Hvorfor kom du?
Jeg vil også hjelpe landet mitt.
Jeg vil kjempe mot Hitler.
Herregud, jeg tror ikke på det.
Hva?
Jenter, hvorfor kom dere hit?
- Draft skulle ta forloveden min. - Det stemmer.
Jeg prøver å hente mannen min hjem snart.
- Det var ingenting for meg i Texas. - Jeg ville studere.
- Jeg også. - Jeg ville reise og se verden.
Lykke til med det. Dere kom dere til Georgia.
Noen av dere lyver.
Jeg skal fortelle grunnen til at jeg kom.
Hvorfor det?
For mennene.
Skal de sende enda en hvit avdeling til Europa?
Jeg ser det, løytnant.
- De er ikke halvparten så kvalifiserte. - Jeg vet det.
Jeg har bedt om ordrer. Vi kan ikke gjøre dette forgjeves.
Men jeg vet ikke hvordan jeg skal vise dem at vi er klare.
Dette hjelper ikke.
- Opp på beina! - Miss Lena.
Sånn slåss man ikke mot Hitler. Man må være sterk.
- Kom igjen, du klarer det. - Jeg prøver.
- Ikke... - Hardt nok!
Du skjemmer ut hele rasen din.
De mener allerede at svarte kvinner er dumme, underlegne og late.
Jeg tillater ingen i min enhet å bevise at de har rett.
Svar på spørsmålet. Er du dum, underlegen eller lat?
- Nei. - Hva er det da? Vil du bare hjem?
- Nei, jeg må bli her. - Hvorfor det?
Jeg vil kjempe for landet mitt.
Vil du slåss? Du ser ikke ut som en fighter der nede.
Du er et barn som ikke har det som trengs for å tjene med sterke kvinnesoldater.
Dette er din andre advarsel.
Kom deg opp, eller så er det rett ut.
Lena, minner hun deg om noen?
Mary Kathryn.
Vi vet hva vi skal gjøre med henne.
Vektor.
Nier.
Nier vest.
Kom deg opp, soldat.
Du må spise. Du vil trenge styrke.
Hun har rett.
Hun burde bare slutte. Kaptein Adams liker henne ikke.
- Hvorfor sier du det? - Det er sant. Det gjør hun ikke.
- Du er ikke snill. - Jeg er ærlig.
Ikke hør på henne. Du vil klare det.
Han ser alltid på deg.
Johnnie Mae, er du sjalu på henne?
Hysj. Jeg kunne fått ham hvis jeg ville. Jeg er ikke sjalu på henne.
Hun tenker ikke på ham.
Hun tenker bare på Abram.
Hva sa du?
Jeg sover ved siden av deg. Du sier navnet hans hver natt. Jeg får ikke sove.
Abram ditt, Abram datt.
"Hvor er du, Abram?"
Aldri si navnet hans igjen.
Jeg har latt deg herse med meg og si mye tøys.
Men ikke si navnet hans.
Du fortjente det.
SVARTE I HÆRENS KVINNEKORPS
Hallo, dette er oberst Davenports kontor.
...nå begynner jobben i hæren.
Stolte, kvinnelige soldater forbereder seg på sitt nye liv.
De erstatter soldater på sentralbordet.
De er speditører i ulike våpengrener.
Kvinnene har vist evne til å vedlikeholde og reparere små og store biler.
De er gode sjåfører og mekanikere.
På militærets depoter og mange andre områder gjør de viktige jobber for hæren.
Alt dette er viktig for å vinne krigen.
På stedet hvil.
- Du ville møte meg, Adams? - Ja, sir.
Du er iherdig.
- Har dette noe med deres ordre å gjøre? - Det gjør det.
Jeg har trent opp hundrevis av kvinner. Denne måneden 38 til.
Som du vet, har jeg 97 % suksess. Vi er klare til å bli innkalt.
Sikker på det?
Jeg tror ikke dere er klare for oppdrag.
- Sir, med all respekt, de hvite kvinnene... - Er bedre kvalifisert.
Unnskyld meg, jeg har et møte.
- Sir... - Jeg har et møte.
Ja vel, sir.
Hun er...
Mine herrer, dere kjenner kona mi.
Dette er Mary McLeod Bethune.
Sett dere.
Jeg skal komme til saken.
De siste ukene har vi snakket om problemene vi har med posten
og soldatenes kampånd.
Forklar.
Posten har blitt stanset fordi vi trengte alle tilgjengelige kjøretøy
til å bringe forsyninger til fronten. General Halt kan fortelle om omfanget.
- General? - Ja.
Herr president, vår prioritet er å hjelpe soldatene til å vinne krigen.
Posten måtte nedprioriteres.
Jeg forstår det.
Men jeg forstår ikke hvorfor ingen i dette rommet
skjønner hvor viktig det er med noe så enkelt som et brev hjemmefra.
Det er den eneste måten de kan kommunisere med omverdenen på.
Men ordrene er viktigst. Forsyninger til frontlinjene.
Prøver du å fortelle meg
at det ikke er mulig å få posten ut til disse mennene?
Det er uakseptabelt.
Mary.
Når jeg reiser rundt i landet, hører jeg den samme historien overalt.
Bekymrede foreldre, koner, barn, kjære.
Alle lurer på hvorfor de ikke har fått post.
Ikke ett eneste brev eller postkort
fra mennene som har kjempet for landet vårt.
Jeg kan forsikre deg om at vi har satt mange firmaer på dette oppdraget.
Men det har blitt et logistisk mareritt.
Vi prøvde til og med Kvinnekorpset.
Mener du det hvite Kvinnekorpset?
Finnes det andre?
Visste du ikke, general,
at svarte kvinner avtjener i Kvinnekorpset?
Postsituasjonen er komplisert.
Ikke så enkelt som å legge brev i postkassen.
Det er grunner til at etterslepet er der.
Det kreves grundige ferdigheter for å kunne holde styr på alt.
Med all respekt, general,
de svarte kvinnene fra Kvinnekorpset er veldig smarte.
Under ledelse av en fremragende svart kvinne, kaptein Charity Adams.
Hun er kjempeflink.
Hun har fordypning i både fysikk, matematikk og latin.
Så jeg forsikrer deg, herr president, at de svarte kvinnene i Kvinnekorpset
har ferdighetene og lederskapet
til å få posten levert.
Der er han!
Gå bort til ham. Vi holder av plass til deg.
Liker du ham?
Virker grei nok.
Hun liker ham. Men han er ikke gutten hjemme.
- Ikke si navnet hans. - Nei da.
Gå og snakk med ham.
Hei, menig.
Hallo, damer.
Hei.
Godt å se deg ute. Jeg har håpet å se deg her i ukevis.
Gratulerer med at du besto.
Så vidt. Jeg er ikke like god som de andre.
Du er sterkere enn du aner.
Takk.
Men du kjenner meg ikke.
Jeg vet at du heter Lena Derriecott.
Fra et tettsted utenfor Philadelphia.
Du liker sjasmin-parfyme, men ikke melk.
Du er rask i hoderegning og kan mye om fly.
Du er her for å bevise noe for flere enn deg selv.
Hvordan vet du alt det?
Det er bare...
Når jeg ser en kvinne som får meg til å tvile på mine valg,
vil jeg finne ut hvorfor.
Hva snakker du om?
Dette høres sprøtt ut,
men jeg skal gifte meg neste helg.
Jeg var usikker på hele greia. Da jeg så deg, ble jeg enda mer usikker.
Mor og tante fortalte meg om menn som deg. Smiskere. Unnskyld meg.
Jeg lover at det er sant, frøken Lena.
Kan vi sitte sammen inne?
Hva gjør dere her?
Det ser ut som vi skal se film.
Ikke på de plassene.
De kan gå bakerst.
Jeg er faktisk befal, og jeg valgte disse setene.
Damene flytter seg ikke, kaptein Matthews.
Jeg har hørt om deg. Bråkmakeren.
Som alltid er ute etter bråk.
Alltid klar for det.
Vi flytter oss ikke. Dere kan sitte bak.
Vi trenger ikke å høre på svartinger som deg.
Din drittsekk! Jeg skal...
Du skal ikke gjøre noe.
Sett deg.
Kom, gutter. La dem være.
Jeg vet ikke hvem du tror du er, men dette er den amerikanske hæren.
Jeg finner meg ikke i det. Gi meg navnet ditt!
Hvem faen tror du at du er?
Jeg er kaptein Charity Adams,
og du skal gjøre honnør for meg.
Det kommer aldri til å skje.
Hent hatten min.
Du!
Beklager, kaptein Adams.
Men når de er frekke mot meg, ser jeg rødt.
Tror du ikke alle føler det sånn?
Uansett hva de gjør, skal du ikke falle for det.
For i denne uniformen må du oppføre deg!
De vil bli stilt for krigsrett, men du må aldri gi dem det de ønsker.
Adams. Hva er det?
Damene mine ble hetset og bedt om å flytte seg på kinoen.
Flere, inkludert kaptein Matthews, var sårende og respektløse.
Jeg finner meg ikke i det. Vi har samme rettigheter som hvite.
Alt annet er utilgivelig.
Kan du gi deg?
Sir, vi blir behandlet som...
Jeg har ordrer til deg. Du og 6888-bataljonen skal til Europa.
Du drar med fly i morgen, og troppen kommer med båt den 11.
Her er ordren.
Du skal ikke åpne den før du er på flyet over Atlanterhavet.
Tre av.
Susie!
- Du løy for meg. - Hva?
De sender jo Lena til Europa.
- Hva? - Se der.
Mye vann.
Hvorfor er du så rolig? Har du drukket?
Nei.
For da kunne du delt litt.
Skal du åpne den?
Jeg vil ikke være den første.
Alle har to konvolutter, men vi har bare én.
Jeg skjønner ikke hva den andre skal bety.
Én er fra hæren.
- Abbie. - Den andre er fra Krigsdepartementet.
Sender de oss uten gyldig ordre fra Krigsdepartementet?
Ser sånn ut.
- Man kan ikke sende ut tropper... - Uten Krigsdepartementets ordre, nei.
Se der.
Postbataljonen?
De tror at det eneste vi kan, er å levere post.
Faen.
Det var en svarting på Det ovale kontor
som sa at kvinnene kunne gjøre jobben.
Jeg måtte konsentrere meg for å holde fatningen.
Mener de virkelig at svarte kvinner kan gjøre den jobben?
Da må de være passelig intelligente!
Passelig.
Og jeg har aldri sett en smart svarting.
I hvert fall ikke en kvinne.
Nå har de kommet.
Sett i gang. Det var din idé å gi dem en mottakelse.
Greit, så lenge jeg får drikke.
Dette er major Charity Adams.
Hvil.
Så...
Du er den beryktede Adams.
- Jeg vet ikke om jeg er beryktet. - Ikke det?
Jeg hørte om krumspringene dine på basen angående integrering,
å drikke fra hvite fontener, det på kinoen, og så videre.
Nå har de forfremmet deg til major.
- Vet du hvorfor du er her? - Ja, sir.
Men jeg har ingen ordre fra Krigsdepartementet.
Ingen fare, det kommer.
Jeg mente oppdraget.
Ja, vi ble fortalt at vi er her for å omdirigere posten, sir?
Og du mener at dere kan gjøre jobben på de korte seks månedene vi har avsatt?
Seks måneder virker raust, så det tror jeg vi kan.
Hører dere det?
Dette klarer de!
Seks måneder er raust.
Og troppen din er på vei.
De er på Ile de France, så de har det bra.
Veldig fint skip.
Det kan snu på flekken
hvis det er tyske ubåter eller andre farer i området.
Og det kan utmanøvrere, raskt, en innkommende torpedo.
Vel, med både det og gode følgeskip kommer de seg nok trygt frem.
Det er ingen følgeskip.
Og dessverre ble kasernen hvor de skulle bo, bombet rett før du kom.
Men ingen fare.
Jeg godkjente innkvartering som du sikkert synes er passende.
Takk.
- Kan de marsjere? - Ja, sir.
Jeg har den beste marsjtroppen du har sett.
De skal marsjere av skipet når de kommer.
Kom, Lee.
Hva minner all denne vuggingen deg om?
Deg.
Når jeg sitter baki bilen din.
Vi hadde det så gøy.
Jeg visste du ville klare deg.
Jeg visste også at du ville finne meg.
Du kan være sta når du vil, Lena Derriecott.
Jeg savner deg, Abram.
Lena, skynd deg med håndklærne.
Vi har 855 kvinner på et sivilt skip, uten militæreskorte,
på kryss og tvers over havet, og han vil at de skal marsjere?
Herre Jesus.
Noel, jeg ba om et oppdrag.
Jeg tror ikke vi noen gang får sjansen til å bevise at de tok feil.
Spesielt ikke med noe så enkelt som å levere post.
Og seks måneder til å gjøre det.
Fordi de tror vi ikke klarer det.
Typisk hvite menn.
Svarte menn også.
Som Howard.
Ikke snakk om ham.
- Jeg prøver å glemme ham. - Ikke nevn ham.
Den største feilen jeg har gjort i hele mitt liv.
Som vi så ut!
Vi snek oss ut av brakkene for å se ham på kino med...
Norma Jean. Din nemesis.
For en tøs hun var.
Du ble så sint da du så ham.
Du hadde fortsatt ruller i bakhodet.
Charity, du vet hvorfor de generalene lo, ikke sant?
Han røper hva han tenker.
Og seks måneder skal virke raust?
- Ja. - Noel.
Hvor sa de at posten var?
- God kveld, soldater. - Kan jeg hjelpe deg?
Du skal gjøre honnør.
Beklager, ma'am.
Hvor er posten?
Noe av den er her.
Lukk opp døren.
Vil du se alle hangarene? Alle er like fulle.
Hvor mange er det?
Alle sammen.
Herregud.
GLASGOW, SKOTTLAND, FEBRUAR 1945
Du har trent dem godt.
På rekke!
Bataljon 6888!
Retning høyre!
Rett.
Retning frem!
Rett.
Jeg vet at overfarten var vanskelig.
Jeg vet at dere fryser.
Sannheten er at det blir kaldt.
Men det må vi la være å tenke på,
fordi vi har fått en ordre av general Halt om å marsjere i dag.
Umiddelbart.
Og marsjere skal vi.
Kaptein!
Fremad marsj!
Kompani, holdt!
Bataljon, se til høyre!
Presenter arm!
Rett.
Bataljon, fremad marsj!
Denne posten har ligget her i over ti måneder.
Og ikke bare i denne flyhangaren.
I alle sammen.
Alle hangarene er fulle av post.
Soldatene som kjemper denne krigen, har ikke hørt fra sine kjære.
Og deres kjære har ikke hørt fra dem.
Krigsdepartementet får tusenvis av klager,
og kampmoralen til soldatene er på sitt laveste nivå.
Hvis soldatene våre har dårlig kampmoral, kan de ikke kjempe.
Damer, vi har blitt beordret til å gi håp
og kommunikasjon
og pleiepakker
til våre utslitte soldater ved fronten.
Og å la familiene der hjemme vite om de har det bra.
Eller...
Eller om de har dødd i strid.
Jeg har fått høre
at flere andre har prøvd å løse situasjonen.
Men de klarte det ikke.
Så de sendte oss.
Men vær trygg, damer.
De sendte oss ikke fordi de trodde vi kunne klare det.
Vi er her fordi de er sikre på at vi ikke kan det.
De har kun gitt oss en seks måneders tikkende klokke.
Jeg tenkte det var lenge.
Helt til jeg innså hvor alvorlig denne situasjonen er.
Når det ikke kommer post, blir det dårlig kampmoral.
Men når det er sagt...
Dette er vårt oppdrag.
Vi skal ikke mislykkes.
Slik skal vi utføre oppdraget vårt.
Sjåførene kommer hit til hangaren.
De bærer posten over på lastebiler etter hærens nummer.
Så blir den levert til vår base, som er Kong Edwards skole.
La meg advare dere.
Det nytter ikke å klage, for jeg vet om skadedyrene.
Jeg vet at det er kaldt der, ingen varme.
Men jeg vet også at vi er i krig, og når man er i krig, tar man til takke.
Vi er ikke fremmed for å gjøre et skur til et hjem.
De fleste mødrene våre måtte også gjøre det.
Vi begynner med å organisere et system hvor vi sorterer all denne posten.
Her skal vi gjøre det.
Som sjåfører må dere aldri forlate denne ruten.
Det er veien til og fra flyplassen.
"Det vedkjennes herved at major Adams har full kommando for bataljon 6888."
- Fikk du endelig ordren? - Nei. Jeg har tenkt.
De gir meg ikke ordren fordi de vil at vi mislykkes.
Jeg venter ikke på dem. Jeg sier at jeg tok kommandoen.
Jeg har skrevet det selv. Send det inn, kaptein.
Ja vel.
SPIS OPP ALT IKKE KAST MAT
Kom igjen!
Opp med farten.
I søvne sier du det navnet jeg ikke får lov å si.
Jeg vet at noen av dere tror at dette er umulig.
Men det er bare én måte å spise en elefant på.
Én bit av gangen.
Du trenger ikke å lese alle navnene.
Tjenestenumrene er den beste måten å sortere på.
Hei!
Sånt gjør man ikke.
Ikke bare kast dem bort dit.
De menneskene har dødd!
Vis dem litt respekt.
Beklager, major.
Kan jeg gå til latrinen?
Vær så god.
Tilbake på jobb.
Jeg sa hun var gal.
Stille som en mus hele tiden, og nå begynner hun å skrike.
Hun får ikke skrike til Johnnie Mae.
Vet du hva?
Jeg tror jeg må på do.
Dere havner i trøbbel.
Jeg følger ikke den gale dama på badet.
Lena?
Det går bra.
Det ser ikke sånn ut.
Tørk tårene.
Jeg må på do.
Sikker på det?
Nei.
Hva gjorde han? Knuste hjertet ditt, akkurat som min?
Hold opp.
Han er død.
Han ble...
Skutt ned.
Ikke lenge etter at han kom.
Han var soldat.
Han ba meg vente til han kom hjem.
Det var leit å høre.
Jeg føler meg som en klokke som ingen kan trekke opp.
Han lovet at han skulle skrive.
Jeg fikk aldri noen brev.
Jeg vet at han skrev.
Jeg lurer på om brevene hans er i en av disse posene.
Men jeg visste ikke at vi måtte gjøre alt dette.
Å, Lena. Jeg er så lei for det.
Jeg vil takke dere.
Jeg vet dere ikke visste det, men takk...
For at dere hjalp meg gjennom dette.
Hør her.
Hvis det finnes et brev fra ham, skal vi finne det.
Alle vil lete etter alt som er adressert til deg.
Det er ikke mulig at alle brevene...
Måtte alle på do samtidig?
Beklager, major Adams.
Ikke du.
Jeg vet...
At du ikke liker meg.
Fordi jeg skjemmer ut enheten.
Men jeg lover deg...
Jeg skal gjøre en god jobb med dette.
Jeg vet hva familiene gjennomgår.
Ingenting er verre enn å ikke vite.
- Du tar feil. - Jeg lover at jeg skal det.
Om at jeg ikke liker deg.
Jeg liker deg.
Og jeg respekterer deg.
I begynnelsen var jeg bekymret for deg.
Jeg lurte på om du ville klare deg. Men rett før du holdt på å knekke,
dukket det opp som førte deg videre.
Nå ser jeg hva det var.
Lena, du er en soldat.
Menig,
jeg tar alle ordrene jeg har fått i hæren, alvorlig.
Denne også.
Men jeg skal innrømme at jeg først ble fornærmet
for at de bare ville la oss sortere post.
Men nå forstår jeg.
Fordi jeg visste at det var viktig for våre soldater og deres familier,
men ingenting har satt et ansikt på dette for meg...
Som du har, med det du delte i dag.
Takk.
- Tilbake til arbeidet. - Ja, major.
"Vi er to av seks måneder på vei."
"Jeg trenger ikke fortelle deg hvor viktig oppdraget er."
"Mange stoler på deg og disse kvinnene."
"Jeg vet at du klarer dette."
"Men dette er IKKE", med store bokstaver, "måten å gjøre det på."
"General Halt var glad for å høre at all posten du har fått ut,
har blitt returnert som umulig å levere."
"Han sender telegram til Det hvite hus hver dag
vedrørende din fremgang, eller mangel på det."
Pokker.
Det gjør han sikkert, general Halt.
Vi sorterte ut 57 000 forsendelser.
Ja, og ingen av dem kan leveres.
Men Charity, soldatene beveger seg mye når de er i strid.
Kanskje de ga oss dårlige sporingskort?
Jeg vet at de ikke prøver å hjelpe oss.
For én gangs skyld skulle jeg gjerne hatt en rettferdig match.
Ingen triks, bare rettferdighet. Er det for mye forlangt?
Nei, det er ikke det.
Vi vet begge at det ikke vil endre seg. Dette er en del av den endringen.
Så du den siste setningen?
"Dessverre vil han også at du skal være vertinne for svarte soldater i helgene."
Ser jeg ut som en vertinne?
Hvordan gjør hun det?
- Hun var Whitney Lenny-stepper i Harlem. - Se på henne!
Hei, ok!
Jeg vil være med på moroa.
Johnnie Mae!
- Hun er uforbederlig. - Ganske selvsikker.
Jeg skulle si ute av trening. Jeg er så sliten.
Du er fantastisk.
- Så bra. - Takk. Kom, jeg vil ha en drink.
- Kom igjen, Lena. - Jeg har aldri drukket.
Ikke jeg heller.
Og jeg vervet meg ikke for å miste min verdighet. Djevelens brygg!
Men i kveld skal alle få litt av det brygget.
Det blir gøy!
- Jeg henter en drink til deg. - Usikker.
Kom igjen, du må slappe av. Du kan ikke sitte på kontoret hele dagen.
- Det er noen soldater der borte. - Ja, men jeg har høyere rang.
Ikke alle. Du ser feil vei.
Kom igjen. Han er oberstløytnant.
- Hei. - Hei.
Hei.
Du virker ikke overrasket over å se meg.
Ikke egentlig.
Da jeg hørte om denne festen, måtte jeg holde øye med favoritten min.
Er ikke det kona di hjemme?
Jeg gjorde det ikke.
Hva da?
Jeg giftet meg ikke.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg traff deg.
Jeg faller ikke for den.
Hvorfor tror du jeg prøver å lure deg?
Kan jeg få en dans?
Jeg elsker den sangen.
Du fikk meg til å elske deg
Jeg hadde ikke lyst
Du synger stygt.
Du fikk meg til å ville...
Sa jeg noe galt?
Nei.
Jeg bare...
Fortell noe som skjer med deg,
så skal jeg si noe som skjer med meg.
Alt jeg har sett etter at jeg kom hit, har rystet meg noe voldsomt.
Har du vært ved fronten?
For å levere forsyninger.
Hvor ille er det?
Du aner ikke.
Men det å se deg her i kveld...
Du er et kjærkomment syn.
Jeg kjenner deg jo ikke.
Men jeg vil gjerne bli kjent med deg.
Og at du skal bli kjent med meg.
Jeg er lei for det.
Jeg skulle gjerne bli kjent med deg...
Jeg er fortsatt knust fordi jeg har mistet noen.
Så...
Jeg tror ikke jeg har noe å gi deg.
Du kan gi meg vennskap.
Det kan jeg.
Vi trenger det her.
Så synd at du er trist.
Jeg kondolerer.
- Fryser du ikke her ute? - Jo, det er kaldt.
Kom.
Unnskyld meg.
- Ja? - Jeg heter Clemens.
- Jeg skal være feltprest. - Hva da?
Feltprest. Jeg ble sendt for å hjelpe deg.
Tropp! Rett!
Adams!
Er det et problem?
En av jentene dine har initialene J.M.B.
JMB returnerte et viktig brev til avsenderen,
som jeg mottok først nå.
Navnet på konvolutten er uleselig.
Men jeg ser tjenestenummeret tydelig. Gjør ikke du?
Eller kanskje du ikke kan lese tall?
Det er synd.
Jeg spør bare en gang til. Hvem er JMB?
Det er meg, sir.
Deg?
Herregud. Er du dum?
Nei, det er jeg ikke.
Hvorfor sender du dette brevet tilbake så lenge etterpå?
Du må være dum.
Dere må være dumme, alle sammen!
Kan dere ikke sende et lite brev dit det skal?
- Kan du lese og skrive? - Ja, det kan vi.
- Jeg snakker til henne. - Og jeg svarer som hennes befal.
Hold kjeft, Adams!
Hører du? Svar på spørsmålet!
Ja, sir!
Jeg hører deg.
Dere har vært her i to måneder, og ingenting er gjort.
Hva slags opplegg er det dere har her?
Jeg går til general Halt og ber ham stenge dette klovneshowet nå.
Dette er latterlig. Bortkastet tid. Hvor finner de disse menneskene?
Hvil.
Tilbake på jobb, damer.
Vent, vent, vent!
Damer, jeg blåser i hva de sier.
Dere har gjort en god jobb,
selv under disse omstendighetene.
Men mye av posten blir returnert.
Det er skuffende.
Jeg har fulgt prosessen.
Jeg har en ganske høy forståelse av hva som skjer.
Men dere må fortelle meg det fra deres ståsted.
Hei, hei! En av gangen.
Du først.
Ved siste opptelling hadde vi over 7500 Robert Smith-er.
Det er mange sporingskort vi må prøve å finne siste dato på.
Noen ganger er den uleselig.
Dessuten er det kaldt, og noen av oss må jobbe med hansker.
Mange av pakkene er muggspist. Selv rottene biter gjennom dem.
De har spist navnene på konvoluttene. Noen ganger er det bare et par ord igjen.
Det er en slags pussig kryssord.
Vera, du elsker kryssord.
Ja.
Kan du se på de konvoluttene?
- Kan du hjelpe til med det? - Ja.
Dolores, du går på kino hver helg for å se filmavisen.
Hvis vi finner hvor posten kom fra, kan du si hva skjer der?
Ja. Og hvis jeg ser datoen, vet jeg kanskje hvor enheten skulle.
Det kan hjelpe.
- Noen brev er til Joe-Joe eller Bubba. - Da er det bare å åpne konvoluttene.
Se om det er noe som kan si deg hvem det er.
I noen av pakkene er det klær og sånt.
Jeg jobbet med klær i California. Jeg kan stoff. Jeg kan hjelpe til med det.
Ma'am, jeg var postmester i Nord-Carolina.
Jeg jobbet i min fars begravelsesbyrå.
Hvordan skal det hjelpe oss? Jeg sa ikke hva jeg er flinkest på.
Johnnie Mae.
Dette er en sorgens tid, for vi har mistet en stor mann.
President Roosevelt var en mann som ledet oss godt.
Lederskap er viktig.
Jeg ber om at president Truman vil vise det samme, flotte lederskapet.
Men for å lede
må man være kvalifisert.
I Salomos Ordspråk 4:14 står det
"Slå ikke inn på de ugudeliges sti,
og følg ikke onde menns vei."
Det ordet kan også byttes ut
med onde kvinner.
Jeg ber for mange av dere. Jeg vet det er vanskelig.
Dere takler ikke å være her, og dere ledes av noen
som verken er kapabel i hærens øyne,
og heller ikke moralsk kvalifisert i Herrens øyne.
Det er synd at på fredag kveld lyste hver eneste pære her.
Men på søndag morgen hadde pæren over hodet mitt gått.
Det er ikke Herrens verk.
Man må være forsiktig når man blir ledet av ondskap.
Det får deg til å glemme viktige ting.
La oss be.
Han skriver: "Du hadde nok ikke tenkt deg et slikt oppdrag, men jeg garanterer..."
Det er mine ting.
"Kjære general Halt, kvinnene i 6888 er forferdelige."
"De ledes av en ond kvinne som tilråder utskeielser,
mens hun driver Kong Edward-skolen som et bordell."
- Det er mine ting, sa jeg. - Ja, og det er de også.
Du drar herfra i dag.
Jeg ble sendt hit av general Halt.
Jeg blåser i om Herren sendte deg.
Jeg vet ikke om du vet det, men jeg er prestedatter.
Jeg kan Bibelen forlengs og baklengs.
Jeg er en troende og særdeles rettskaffen kvinne.
Jeg leder kvinnene med streng hånd,
og den kjærligheten og forståelsen jeg synes en prest burde ha.
Jeg har måttet tåle hets og baksnakking fra hvite menn i militæret.
Jeg har lært alle lovene i hæren
for å forsvare meg, og for å komme dit jeg er nå.
Hvis du tror jeg er redd for deg, eller hva du kan skrive i et brev,
så tar du like feil som du tok i "prekenen" din i dag.
Den soldaten kjører deg dit du vil, men du drar med en gang.
Skal hun hjelpe deg med bagasjen?
Hvorfor skulle de sende en feltprest?
Vel...
Vi skal ha fest for soldatene. Du vet hva det er.
- Jeg tror... - Hysj!
Det er et bombefly.
Forsiktig, men fort!
Ligg lavt.
Major Adams?
Hva er det, menig?
Er det koordinatene til soldatene?
Ja. Men du får egentlig ikke lov til å se så nøye på det.
Det er derfor vi tilslører dem. Det må ikke komme i fiendens hender.
Et symbol...
er tegnet på det.
Det brevet kom for noen uker siden.
Og i dette brevet...
Står det noe om Indianhead.
De håndtegnede sporene.
Det er slik soldatene hinter til familiene om hvilken del av verden de er i.
Hver eneste divisjon består av 16 000 mann.
Du har akkurat avslørt 48 000 av dem.
Damer, hvor mange av dere har sett håndtegnede symboler på brevene
som ligner divisjonsemblemene til soldatene? Rekk opp en hånd.
Veldig bra jobba, menig.
FARE, UDETONERT
Johnnie Mae klikker når vi får all posten.
Hun må roe seg.
Vi har ikke tid til dette!
Vera, vi må følge ruta.
Og vente her hele dagen? Vi er i gang nå. Det skal vi fortsette med.
Stopp! Nei, stopp!
Hva?
Jeg tror vi står på udetonert bombe.
Sikker?
Herregud.
Hva gjør vi?
Det major Adams lærte oss å gjøre.
Vi må evakuere bilen, men vi gjør som vi har lært.
Ok.
Gå sakte av bilen.
Sakte!
En.
To.
Tre!
Herregud.
Hva er det?
Se her.
Lena!
Håper dere jobber.
Du må se på dette.
- Skal du lese det? - Slapp av litt.
Damer.
Major Adams vil treffe oss.
Det har skjedd en ulykke.
Så hæren vil ikke engang begrave dem?
Jeg ble fortalt nei.
Beklager, damer.
Nå skal jeg kontakte USA for å be om hjelp,
men i mellomtiden fortsetter vi, for vi tillater ikke at soldatene våre
blir nektet en verdig begravelse.
Herre
Dette er en forferdelig verden
Folk
Bryr seg ikke om
Hvordan de behandler deg
Herre
Dette er en forferdelig verden
VERA J. SCOTT MENIG I KVINNEKORPSET
Menig.
Ja?
Mange amerikanske soldater er begravd her.
Hvis du vet dødsdatoen og enheten han var i, kan du finne ham her.
Kan han kjøre deg tilbake?
Ja.
Vær så god.
Hei.
Kan du vente på meg?
Ja.
Jeg visste jeg ville finne deg.
Kjære Lena.
Vektor nier her.
Jeg vil ikke bekymre deg,
men for første gang forstår jeg at jeg kanskje aldri kommer hjem.
Jeg vet at jeg ba deg vente på meg.
Kjenner jeg deg rett, gjør du nok det.
Men...
Hvis jeg ikke kommer tilbake,
lev livet ditt med den samme latteren du hadde i baksetet.
Den samme friheten og gleden.
Lov at du lever et langt liv.
Lenge nok for begge.
Lov meg at du vil le nok for begge.
Jeg elsker deg virkelig, Lena.
Jeg elsker deg også, Abram David.
Jeg beklager.
Beklager at jeg ikke turte å si det før den kvelden.
Se etter meg i himmelen.
Din for evig.
Abram.
- Hvil. - God morgen, sir.
General Lee sier at du gjør fremskritt.
Ja, sir. Selv om vi mistet to av våre soldater.
Vel, sånt skjer.
Når det gjelder fremgangen, er jeg uenig.
Ingen av mine tropper har sett noe til fremgangen din.
Beklager, sir. Vi jobber så raskt vi kan.
Tydeligvis ikke raskt nok.
Dette kan ikke være hele bataljonen.
Nei, sir.
Vi jobber 24-timers skift, så noen av våre kvinner hviler.
- Hviler de? - Ja, sir.
Jeg er her for å inspisere troppene dine, og de er ikke her.
Gir det mening, major?
Vel, sir.
En skjønnhetssalong?
Ja, sir.
Sånn kan man ikke bruke hærens penger.
Så du forteller meg at de har tid til å fikse håret,
men de har ikke tid til å bli inspisert av generalen?
Nei, sir.
Beklager, men der inne sover nattskiftkvinnene.
Det er dusjene våre. Kvinnene mine dusjer.
- Lee. - Ja, sir?
Fortalte du henne ikke at jeg skulle komme på inspeksjon?
Jo, sir.
Og forstår ikke majoren at jeg inspiserer hva jeg vil?
Jo, det gjør hun.
Er det sånn du driver?
Hva med det rommet? Kan jeg gå inn der?
- Ja. Det er postrommet vårt. - Takk.
Selvsagt.
Gi akt!
Hva er dette for noe?
Noen av pakkene ble tygget i to av skadedyr, og innholdet falt ut.
Soldatene har funnet en måte å finne ut hva som tilhører hva ut fra stoffet.
Her matcher vi bokstavene med soldater som har samme for- og etternavn.
Er det ikke enklere å bruke nummeret deres?
Jo, det prøvde vi i starten.
Men noen er adressert til kallenavn, så vi måtte undersøke for å få det riktig.
Kaster dere bort hærens penger på parfyme?
Nei, sir.
Noen av navnene er uleselige.
Noen kvinner sprayer brevene med parfyme,
og noen av våre soldater kan kjenne igjen de parfymene.
Det var ikke lett, men vi klarte å spore hvor avsenderen hadde kjøpt den.
Unna vei, jente.
Åpner dere og leser posten?
Bare når vi ikke kan finne soldaten, sir.
Driver du gjøn med meg?
Åpner dere og leser brevene til de hvite soldatene?
Noen ganger er det eneste måte å finne ut hvor de befinner seg.
Det er privat, major.
Har det rabla helt for deg?
Du prøvde å gå over hodet på meg for å begrave soldater som du hadde drept.
De ble drept fordi du ikke trente dem godt nok.
Så nå...
President Roosevelt er død.
Dette eksperimentet skal legges ned umiddelbart.
Jeg tror jeg skal få deg fjernet fra posten.
Og sette inn en hvit løytnant for å vise deg hvordan man styrer enheten!
Over mitt lik, sir.
Hva sa du?
Sir, med all respekt,
bataljonen min jobber dag og natt under forferdelige forhold.
Vi har stort sett ingen varme.
Det blir så kaldt at kvinnene må ha vannet i hjelmer for å vaske seg.
Du ga oss en brakke uten senger og uten hjelp.
Kvinnene mine blir trakassert,
og spurt om de har hale under skjørtet etter midnatt
på grunn av rykter blant hvite soldater.
Du sendte en feltprest, ikke for å be, men for å spionere på oss.
Vi mistet nettopp to soldater som var meget godt trent.
Det var jeg som lærte dem opp.
Du ga ikke engang ordre om at de kunne få en ordentlig begravelse.
Jeg vet at vi er i krig, men vår krig starter med å være svart.
Vi kjemper på alle fronter.
Som jeg sa, over mitt lik, sir.
Han kommer til å stille meg for krigsrett.
Jeg føler meg som en hykler som ber dem opprettholde sin verdighet og heder.
- Jeg vet ikke hva som gikk av meg. - Du mente du hadde rett.
Han var frekk, som om vi ikke har gjort noe.
Men han er mitt befal. Jeg vet bedre enn som så.
Beklager, men vi har et problem.
Kvinnene har sluttet å jobbe.
Hvorfor det?
Jeg vet ikke.
Tilbake til arbeidet, damer!
Sett i gang!
Jeg vet at Roosevelt var en sympatisør og sånt,
men du må snakke med Truman. Ingenting har blitt gjort.
Du må si til presidenten at dette var en stor tabbe.
Og den Adams-jenta?
Still henne for krigsrett.
Hun sa det rett til meg!
De leser de hvite soldatenes post.
Et øyeblikk.
Hva skjer ute?
Mennene får posten sin, sir.
Morgan!
Vesper!
Montgrey!
Carl!
Vincent!
Vaughn!
Nå kommer posten!
Malone! Nielson!
Kommer!
Viranelli!
Alexander!
Vincent!
Montgrey!
Frank!
Post til Troutman!
Troutman her!
Vær så god.
Kjære!
HØY KAMPMORAL I HÆREN
"Jeg hadde verdens beste dag."
Hei!
Er dere 6888, ma'am?
Ja, det er vi.
Det er 6888!
På stedet hvil, soldater!
"Postbataljonen 6888
var den eneste bataljonen med bare svarte kvinner
i Europa under andre verdenskrig."
"Etter å ha fullført etterslepet
på over 17 millioner brev på 90 dager,
imponerte innsatsen vår ledelsen så mye at sendte de oss til Rouen i Frankrike,
hvor vi fikk unna enda et etterslep på rekordtid."
"Det ble mye jobb, mye sorg."
"Ingen takket oss for tjenesten eller inkluderte oss i festparaden."
"Vårt harde arbeid og uselviske tjeneste ble ikke anerkjent."
"Vi ble behandlet bedre i Europa enn da vi kom tilbake til USA."
"Frem til nå."
"Folk begynner å anerkjenne oss for det vi gjorde."
"Vi fikk til og med Kongressens fortjenestemedalje for vår tjeneste."
"Er ikke det bra?"
Herregud, gode minner!
Og jeg giftet meg med Hugh da vi kom hjem.
POSTBATALJONEN 6888
VAR DEN ENESTE I KVINNEKORPSET SOM KUN BESTO AV FARGEDE KVINNER
I EUROPA UNDER ANDRE VERDENSKRIG.
EKTE OPPTAK AV AT 6888 ANKOMMER EUROPA
DE KOM TIL EUROPA RETT FØR KRIGEN VAR OVER,
OG FIKK DEN UMULIGE OPPGAVEN
MED Å LEVERE 17 MILLIONER BREV PÅ SEKS MÅNEDER.
DE GJORDE DET PÅ UNDER 90 DAGER.
6888 BIDRO TIL KOMMUNIKASJON
OG ET VIKTIG LØFT I SOLDATENES KAMPMORAL.
Og så kommer vi til 1900-tallet,
da kvinner ble fullverdige medlemmer av det amerikanske militæret.
Med oss her i dag har vi to fantastiske kvinner.
De oppga sin alder, men det kan umulig stemme.
De ser ut som de er 30-40.
Mary Ragland og Alyce Dixon, som tjenestegjorde i 6888,
den eneste enheten med kun afroamerikanske kvinner i Kvinnekorpset
som avtjente utenlands under andre verdenskrig.
Gi dem en stor applaus.
Jeg vil takke dere for tjenesten,
for deres mot, engasjement og innsats.
Gud velsigne dere. Gud velsigne Amerika.
27. APRIL 2023 BLE MILITÆRBASEN FORT LEE,
SOM VAR OPPKALT ETTER EN BORGERKRIGSGENERAL,
OMDØPT TIL FORT GREGG-ADAMS TIL ÆRE FOR PIONERENE
GENERALLØYTNANT ARTHUR GREGG
OG
OBERSTLØYTNANT CHARITY ADAMS.
FORTETS NYE NAVN TIL ÆRE FOR ADAMS
GJØR HENNE TIL DEN ENESTE SVARTE KVINNEN I AMERIKANSK HISTORIE SOM FÅR DEN ÆREN.
FILMEN ER DEDISERT TIL CLARENCE OG JACQUELINE AVANT
Tekst: Henrik W. Johnsen