Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ЗАСНОВАНО НА РЕАЛЬНІЙ ІСТОРІЇ І ОПОВІДЯХ СВІДКІВ...
«МИ ХОЧЕМО, ЩОБ ВИ ЗНАЛИ,
ЩО МИ ХОЧЕМО БУТИ І НАПОЛЯГАЄМО, ЩОБ НАС ВИЗНАЛИ
ЧАСТИНОЮ АМЕРИКАНСЬКОЇ ДЕМОКРАТІЇ, А НЕ ЧИМОСЬ ОКРЕМИМ...»
МЕРІ МАКЛЕОД БЕТЮН
САН-П'ЄТРО, ІТАЛІЯ, ГРУДЕНЬ 1943 РОКУ
Усе, виходимо!
Швидше! Ходімо!
Він мертвий! Облиш його! Ходімо!
БАТАЛЬЙОН 6888
БАРАКИ
«Любий Біллі, я хвилююся за тебе.
Я дуже сумую. Чому ти не відписав?»
«Не знаю, чи мій лист дійде до тебе.
Молюся, щоб ти повернувся».
«Я дуже сумую. Чому ти не відповів?»
«Любий Вільяме, повертайся якнайшвидше. Усе гаразд?»
«Я вже рік на цій війні за океаном».
«Татку, я так сумую».
«Дорогий Майкле, молюся за твоє повернення».
«Я думаю про тебе щодня.
Я дуже за тобою сумую».
«Уже давно...»
«Ми були недалеко від...»
«Я писала двічі чи тричі...»
«Уже давно не...»
«Я так хвилююся за тебе. Чому ти мені не написав?»
БЛУМФІЛД, ПЕНСИЛЬВАНІЯ, 1942 РІК
Абраме Девіде, не роби із себе посміховисько,
розгулюючи з такими...
Мері Кетрін, не смій.
Це неподобство. Чесно кажучи...
Дай їй пройти.
Не дам.
Гаразд. Добре.
Ліно, німецький підчовен, 12 годин вниз. Вектор 6 — 9, 9 на захід.
Боже.
Рушай!
Обережно!
Не хвилюйтеся, міс Ліно Деррікотт У моєму літаку ви в безпеці.
Ручка керма на себе! Справа німецький літак!
- Мадам. - Дякую.
Через тебе я вскочу в халепу.
- Вибач, але... - Мама, мабуть, дивиться.
Ми ж були на бойовому завданні.
- Тікали від ворога. - Мері Кетрін не Гітлер.
Упевнена?
Це не смішно.
Ти ж чув Едварда Марроу. Він каже, Гітлер — чудовисько.
І тому я їду воювати.
Не роби кисле лице.
Просто сумуватиму за тобою.
- Не вірю, що ти йдеш в армію. - Не хвилюйся.
Я ж добре керую старим «Шевроле».
Практикуюся перед польотами.
Абраме, це серйозно.
- Ти знаєш... - Непокоїшся за моє здоров'я?
Чи шкодуєш, що Мері Кетрін з подругами
не зеленітимуть щодня від заздрості через нас?
Але ось що...
Це правда.
Ліно, заходь уже.
Так, мем.
- Вітаю, місіс Деррікотт. Гарного дня. - І тобі, Абраме.
Не хвилюйтеся, міс Ліно. Я писатиму за кожної нагоди.
Бачу, цей хлопець знову тебе підвіз.
Ви з ним дуже близькі.
Хочеш нам щось сказати?
- Тітонько, ми друзі. - Сподіваюся.
Еммо, їй скоро буде 18.
Поїде в університет.
Там буде набагато більше хлопців.
Не поспішай, як твоя мама.
Іди вмийся. Допоможеш нам сьогодні.
Так, мем.
Ліно?
Тобі дуже пощастило.
Твоя мама хоче, щоб я приготувала кошерні страви і подала їх.
Радій, бо містер Девід найняв мене
обслуговувати вечірку твого любчика.
Він мені не любчик.
То чому всміхаєшся?
Не забивай їй голову дурницями.
Хлопчина — єврей. І нікуди не годиться, сама знаєш.
Еммо, вона розважається.
Нехай би розважалася з негром.
А ти ще й про освіту говориш.
У нас немає грошей, щоб її вивчити.
Ми дістанемо гроші, що дівчина вчилася в університеті.
Хочу побачити, як ти це зробиш, С'юзі.
Рабин Вайз мав аудієнцію в президента Рузвельта.
Треба якось допомогти з порятунком.
Гітлер убив два мільйони євреїв.
Кажуть, включно з жінками й дітьми.
Не можна сидіти склавши руки.
Ми залучаємо всіх чиновників, щоб запустити гуманітарну допомогу.
Це жахіття годі й уявити.
Спершу були концентраційні табори. Тепер в них винищувальні табори.
Твій син Абрам такий хоробрий.
Перепрошую.
Ні, дякую, Ліно.
Так, хоробрий.
Хотів бути у розвідці «Рітчі», але погано говорить німецькою.
Нарешті. Ти на своєму місці.
Я ненадовго. Це твоя вечірка. Ти маєш бути там.
Якась прощальна вечірка.
Усі розмови про жахи війни.
Бо це і є жах.
Я краще побуду тут з тобою.
Я сумуватиму за тобою.
І я за тобою.
Але...
Але мені краще повернутися.
Якщо мама побачить, мені кінець.
Принаймні ти не вб'єш Мері Кетрін.
Яка ж вона жахлива, що так тебе принижує через колір шкіри.
Це не єдина причина.
Ти їй подобаєшся.
Думає, ми пара, хоч це не так.
Ми просто...
друзі.
Ти всім цю казку розказуєш.
Може, ми й самі в неї повірили.
Поцілуй мене.
Не буду. Що ти кажеш...
Ти змусила мене тебе покохати
Я не хотів
Я не хотів...
Жахливо співаєш.
Ти змусила тебе жадати І увесь час про це знала
Припини.
Припини!
Боже.
То поцілуй.
Ліно Деррікотт,
я закоханий у тебе.
І я знаю, що це взаємно.
Я йду на війну і...
хочу, щоб ти носила цю обручку як обіцянку, що чекатимеш.
Щоб ми визнали те, що надто довго заперечували.
В очах багатьох людей це неправильно.
Мають значення лише наші очі.
Ліно.
Хіба ти не маєш працювати?
Так, мем.
Таця.
Так, мем.
Вітаю, місіс Деррікотт.
Якщо хочеш залицятися до моєї дочки...
приходь до мене додому, як справжній джентльмен,
і спитай дозволу в мене і в її батька.
Зрозумів?
Так, мем.
Коли повернуся з війни,
це буде моє перше завдання.
ПОШТА США
- Щось від моїх хлопців? - На жаль, ні, мем.
Де ти взяла ту обручку?
Приз у попкорні.
- Дівчинко! - Вибач, мамо.
Він лише кілька місяців як поїхав.
Твій чоловік зникав і на довше без пояснень.
Думай, що кажеш.
Мабуть, пошти не отримала.
Відколи це в попкорн як приз кладуть персні?
Тисячі солдаток ЖАК, які пройшли армійську підготовку,
несуть службу у нашій країні і за океаном.
Але потрібні ще тисячі жінок з усіх верств суспільства.
Продавщиці, робітниці промисловості, бібліотекарки, домогосподарки, артистки...
- Відклади і слухай уважно. - Так, мем.
...з усіх віросповідань. Для важливого кроку у житті.
Готові служити в армії,
виконувати роботу, яка, на думку армії, їм підійде.
Дехто навчається в офіцерській школі...
Вибачте.
Мамо?
То було авто містера Девіда?
Сідай.
Містер Девід приніс це тобі.
- Мамо! - Знаю, серденько.
Вона тижнями майже не розмовляє.
Я знаю.
Замкнулася у собі.
Бідний хлопчина.
Вони знайомі з дитинства.
Він же щойно поїхав туди.
Сподіваюся, Лайонел привезе гроші їй на університет.
Хоча це для неї зробимо.
- Коли він повертався з грошима? - Не починай.
Я думала, ти спиш.
Мабуть, не спиться?
Мамо, я вирішила.
Слухаю.
Після випуску...
я піду в армію.
Хочу воювати з Гітлером.
Доню, поглянь на мене.
Я знаю, тобі боляче через Абрама. Нам усім болить.
Та це не причина йти в армію.
Наскільки я знаю,
в армії негритянкам дозволяють
лише готувати і прати для білих.
Чорт, ти і тут це можеш робити.
Ти підеш до університету.
На які гроші?
Я піду в армію...
одразу після випуску.
Буде, як я кажу.
- Мамо, я не маю часу. - У тебе купа часу.
Не метушися, Еммо. Метушишся, метушишся.
- Здається, це мій. - Це...
На, візьми. Щоб мені не була голодна, чула?
С'юзі, вона ж сказала. Їй можна лише одну валізу,
і ви вже поклала їй туди їжу.
Її одяг смердітиме свининою й бобами.
«Бетті-Енн Морріс».
«Сюзанна Джонс».
«Ліна Деррікотт».
- Так, сер. Це я. - Сідайте у вагон.
- Ми будемо сумувати. - А я — за вами.
Любимо тебе.
- Я вас теж. - Люблю тебе.
- Я писатиму. Обіцяю. - Добре.
- Бувайте. - Бувай.
Хоч би з нею все було добре.
Буде.
Усі по вагонах!
Еммо? Ти плачеш?
Вони не підпустять негритянок і близько до Європи, тим паче до Гітлера.
Витри сльози й ходімо. Далі Джорджії вона не поїде.
Ходімо всі зі мною.
Ви сидіть.
Лише ви, ходімо.
Ти йдеш?
Я так розумію, ви відсаджуєте білих жінок.
Я негритянка.
Мабуть, уже перетнули лінію Мейсона-Діксона.
Вітаємо на півдні, дівчата.
Сегрегація у білого сміття в крові.
Ти мовчиш, відколи ми сіли на поїзд.
Як тебе звати?
Ліна Деррікотт. Я з Філадельфії.
Я — Джонні Мей Бартон. А тебе?
Берніс Бейкер. Я з Нью-Йорка.
А ти, мулаточко?
Вона не мулатка.
Її мама мексиканка, а батько — негр.
Він був моїм дядьком. Ти така грубіянка.
Я без злого умислу.
Мені так не здалося.
Я Долорес Вашингтон.
- Це моя кузина Елейн Вайт. - Як справи?
Добре.
Я просто трохи втомилася.
Їхала до тітки на Північ і жила в одній кімнаті з її дев'ятьма дітьми,
щоб піти в армію.
На Півдні не відправляли.
Ми з Елейн і ще четверо негритянок складали іспит.
І нібито провалили.
Я три роки вчилася у коледжі Спелмана і...
А Долорес розумниця, яка любить історію.
Тож це неможливо.
Знаєте, що вона зробила?
Написала листа Мері Маклеод Бетюн.
Тій самій Мері Маклеод Бетюн?
Це хто така?
Господи. Звідки ти?
Із села.
Мері Маклеод Бетюн — голова Національної ради негритянських жінок.
Радниця президента
і близька подруга Елеонори Рузвельт.
Звідки мені знати про ту Мак-Лауд?
Маклеод.
Глузуєте з мене.
Гірше за мого чоловіка.
ФОРТ-ОГЛТОРП, ДЖОРДЖІЯ, 1944 РІК
ЛИШЕ ВІЙСЬКОВА ТЕХНІКА ФОРТ-ОГЛТОРП АРМІЇ США
Чого чекаєте? Швидше сходьте!
То я пішла з дому, щоб терпіти те саме лайно в армії?
Як нам злізти звідси?
Ходімо.
Ми допоможемо.
Бачу, тут буде весело.
Я допоможу.
Привіт. Я Г'ю Белл.
Ліна Деррікотт.
Вітаю.
Раптом щось буде треба, я вже тут рік.
Я багато знаю і можу все казати.
Лише їй покажеш?
Ми теж хочемо екскурсію.
Мем.
Добре, дівчата, спускайтеся.
Боже, можеш завжди мені допомагати. Чорт.
Джонні Мей! Висловлюйся пристойно.
Ти проповідниця?
Мій батько проповідник.
З перейшла з одного пекла в інше.
А вона тягне мене в третє.
- Ми просто... - Хай вуха заткне.
Приготуйте свідоцтва про народження.
Ходімо зі мною.
Туди.
Вам у ці двері.
Дякую.
Ще поїси — і перевищиш допустиму вагу.
Закатай рукав для щеплення.
Наступна.
Та скільки можна штрикати?
Як це має на нас налізти? В мене цицьки не поміщаються.
Це груди, Джонні Мей. Дбай про манери.
Може, твої дульки і звуться грудьми.
Це Марта, а це — Мері.
Це цицьки.
І вони не влазять у форму.
Дуже скромно.
А ти чекала розкішні апартаменти?
Вона дасть мені спокій.
Струнко!
Ви будете часто це чути.
Почувши,
шикуйтеся перед койками,
дивіться перед собою.
Негайно! Давайте!
Струнко!
Солдатки,
Я капітан Черіті Адамс.
Я буду вашим командиром.
Це означає, що якщо я кажу щось робити, ви виконуєте.
В армії є правила, яких слід дотримуватися.
І вони суворі.
Ви маєте точно слідувати ним.
Без винятків. Порушень не терпітимуть.
Навчання починається о 06:30. Будьте тут після підйому.
Вчасно означає пізно. Ви маєте бути завчасно.
У кожної є шафка і валіза.
Усі свої пожитки маєте помістити туди.
Ви не носите складний макіяж.
Ви маєте голити ноги.
Використовуйте дезодорант і приймайте душ хоча б раз на день.
Якщо не вмієте користуватися тампонами, ми навчимо.
Ви маєте стояти прямо.
Постава важлива.
Ми ходимо з піднятою головою,
прямою спиною і підтягнутою дупою.
Ось як ми ходимо.
Форма має бути бездоганна. Лейтенант Кемпбелл навчить.
Форма розроблена під фігуру білої жінки,
а не вигини негритянки.
Упевнена, багато хто з вас вміють користуватися голкою і ниткою,
тож ми зробимо форму бездоганною.
Форма має бути бездоганна.
Без винятків.
Ви не просто в армії.
Ви жінки, ще й негритянки.
І саме тому
не маєте розкоші бути рівними білим солдатам,
тож зобов'язані бути кращими.
Ви представляєте не просто Америку, а всіх негрів Америки.
Вітаю в Жіночому армійському корпусі.
- Місіс Рузвельт. - Привіт, Джордже.
Де мій чоловік?
- На зустрічі в Овальному кабінеті, мем. - Чудово.
Джордже, хто та жінка біля воріт?
Не знаю, мем. Вона там уже два дні.
Справді?
Чого вона хоче?
Не знаю. Хочете, щоб я дізнався, мем?
Так, Джордже. Дякую.
Енергійніше, дівчата!
Довкола нас завжди снують фотографи.
Фотографують вас,
спостерігають, пишуть про вас.
Багато хто не хоче, щоб ми досягли успіху.
Багато людей не хочуть, щоб ми були тут.
Рядова, опусти кашкет.
На відміну від інших,
нам є що доводити.
І саме тут ви це доведете.
Я не терпітиму сварок і гризні.
Я не терпітиму неповаги.
Я не брехатиму вам.
А ви не брехатимете мені. Бо наслідки будуть суворі.
Руки вгору, рядова!
Якщо думаєте, що я з вами сувора, ви маєте рацію.
Але це тому, що я викладаюся на повну.
І цього чекаю від вас.
Рядова, ти погано стараєшся.
Ворушися.
Стояти!
Ви троє.
Ти, ти і ти, підійдіть.
Мені потрібні солдатки, які знають, що таке боротьба.
Які від моменту народження боролися за виживання.
Це перше попередження.
Після трьох ви вибуваєте.
Зрозуміло?
Вам зрозуміло?
Так, капітане.
Вертайтеся в стрій.
Давайте, дівчата, спробуйте ще раз!
Руки вгору!
Покажіть, що вмієте боротися!
Давайте, дівчата! Ви на війні чи куняєте на ходу?
- На вершину! - Вперед!
Давайте! Ворушіться!
Ворушіться!
Сім, вісім, дев'ять, десять!
Давайте! Покваптеся!
Пригніть голови!
Уперед, дівчата!
Швидше!
Ворушіться!
- Це не чаювання! - Вперед!
- Голови вниз! - Давайте!
- Викладайтеся на повну! - Ворушися, дівчино!
Я не хочу дивитися тобі під хвіст!
Хочеш, щоб застрелили? Я не поїду через тебе додому.
Вперед!
Швидше!
Давай, Ліно, ти зможеш.
- Вперед, дівчата, давайте! - Давайте!
Швидше!
Покажіть, на що здатні!
Вперед!
Джордже, вона стоїть там під дощем.
Відомо, чого вона хоче?
Вона каже, що чекає на вас, мем.
- Будь ласка, принеси парасольку. - Так, мем.
- Джордже, накрий її парасолькою. - Так, мем.
Дякую, сер.
Вітаю. Ви тут заробите жахливу застуду.
- Ви тут вже кілька днів. - Я хотіла побачити вас.
Мабуть, справа важлива.
Я із Західної Вірджинії. Мій чоловік шахтар.
Я знаю, що ми у цьому світі ніхто.
Ні, кожна людина — це хтось.
Я просто не знаю, що ще робити.
Це фото мого сина Вернона і його брата Елмера.
- Прекрасні. - Дякую, мем.
Три роки тому вони пішли на війну,
і відтоді я не отримую від них звісток.
Не знаю, що робити. Я божеволію від хвилювання.
Варто їм написати.
Пишу весь час, вони не відповідають.
Ні листів, нічого.
Чому?
Місіс Рузвельт, це відбувається по всій країні.
Від них не надходить жодної звістки.
Не може бути.
Заходьте в дім і все мені розкажіть.
Дякую, мем. Дякую.
Якого біса?
Що ти зробила з грудьми?
Обв'язала. Тільки так влазять.
Елейн, ти вправно шиєш. Можеш їй допомогти?
Я не хочу, щоб вона щось для мене робила.
Цить. Дай сорочку.
Так ноги болять. Тут ще ще гірше, ніж на бавовняній фабриці.
Я думала, тут буде трохи інакше.
Тому прийшла сюди?
А ще того, що той козел мене лупцював.
Стеж за мовою!
А ти тут чого?
Хочу вчитися і допомагати країні.
Так само. Хочу здобути магістра з історії.
Не хочу допомагати країні, яка ставиться до нас як до лайна.
Розслабся вже, дочко священника.
Джонні Мей, Я завжди була пристойною юною леді.
Спробуй і ти. Спробуй не лаятися.
Ти будь тим, ким тебе священник виховав.
А я буду Джонні Мей.
Якщо зла на країну, чому ти тут?
Не мала вибору, окрім як гарувати
на полі, на бавовняній фабриці чи на кухні у білих.
То чого б не в армію?
Ліно, а ти чому тут?
Теж хочу допомагати країні.
Битися з Гітлером.
Боже, дитино, так я і повірила.
Що?
Дівчата, чого ви сюди прийшли?
Нареченого забирали.
- Це правильно. - Для країни.
Хочу повернути чоловіка додому.
Не було майбутнього в Техасі.
Хотіла вчитися.
- Я теж. - Хотіла побачити світ.
Хай щастить. Опинилися аж у Джорджії.
Поки дехто з вас бреше,
я скажу, чому я тут насправді.
Чому?
Заради чоловіків.
Ще один білий підрозділ відправляють в Європу?
Я бачу, лейтенанте.
А вони й наполовину не такі кваліфіковані.
Знаю.
Я просила наказів.
Не можна, щоб усе було марно.
Але не знаю, що ще зробити, щоб показати їм, що ми готові.
ХІМІЧНІ ВІЙСЬКА ГАЗОВА КАМЕРА
Із цієї пуття не буде.
- Вставай! - Так, міс Ліно.
Так ви Гітлера не здолаєте.
Ви маєте бути сильною.
- Давай, ти можеш. - Вставай!
- Я намагаюся. - Не...
...достатньо!
Ти ганьбиш усю свою расу.
Вони і так вважають,
що негритянська жінка тупа, неповноцінна і ледача.
Дідька лисого я дозволю жінці з мого підрозділу це підтвердити.
Відповідай: ти тупа, неповноцінна чи ледача?
Ні, мем.
То, може, хочеш додому?
- Ні, мем. Я маю лишитися. - Чому?
Я хочу битися за свою країну.
Хочеш битися?
На землі ти схожа не на бійця,
а на дитину, якій бракує характеру, щоб бути в підрозділі сильних солдаток.
Друге попередження.
Вставай або негайно забирайся.
Ліно, вона тобі когось нагадує?
Мері Кетрін.
І ми знаємо, що з нею робити.
Вектор.
Дев'ять.
Дев'ять на захід.
Вставай, солдатко.
Краще поїж. Сила знадобиться.
Вона має рацію, Ліно.
Краще б здалася. Капітан Адамс її не злюбила.
Навіщо ти їй це кажеш?
Це правда. Не злюбила.
- Ти неприємна людина. - Я чесна.
Не слухай її. У тебе вийде. Правда.
І він завжди дивиться на тебе.
Джонні Мей, ти ревнуєш?
Мовчи, дівчино.
Якби хотіла, був би мій.
Я не заздрю її кістлявій дупі.
Їй до нього діла нема.
Думає лише про того Абрама.
Що ти сказала?
Я сплю поруч. Ти щоночі гукаєш його ім'я.
Спати заважаєш!
Абрам це, Абрам те.
«Де ти, Абраме? Абраме, де ти...»
Не смій більше згадувати його ім'я.
Я дозволяла тобі командувати і молоти різне,
але не смій вимовляти його ім'я.
Ти це заслужила.
НЕГРИТЯНКИ У ЖІНОЧОМУ АРМІЙСЬКОМУ КОРПУСІ
Кабінет полковника Девенпорта. Залишите повідомлення?
...приступають до служби в армії.
ЖАК у стані готовності, пишаються своїми військами,
готові до важливого кроку у житті.
Замінити солдатів на комутаторах.
Працюючи диспетчерками у різних родах військ.
Автотранспорт:
жінки вміло обслуговують і ремонтують легкові і вантажівки.
З них хороші водії та механіки.
В автопарках армії.
Виконуючи важливу роботу у цих та багатьох інших сферах в армії.
Ця заміна — це важливий внесок у перемогу.
Вільно.
- Хотіли мене бачити, Адамс? - Так, сер.
Ви наполеглива.
Якщо це щодо наказів...
Так, сер.
У мене вивчилися сотні жінок.
Цього місяця закінчують ще 38.
Вам відомо, що в мене 97 % успіху. Ми готові до виконання обов'язків, сер.
Ви впевнені?
Ви не здатні до завдання.
Сер, з усією повагою, білі жінки...
Вони компетентніші.
Перепрошую, у мене зустріч.
- Сер, я... - У мене зустріч.
Так, сер.
Вона...
Панове, ви знаєте мою дружину.
А це Мері Маклеод Бетюн.
Прошу, сідайте.
І одразу до справи.
Останні кілька тижнів ми з дружиною обговорювали
проблеми з поштою
і моральним духом наших солдатів.
Поясниште?
Була серйозна затримка у пошті,
бо нам були потрібні всі транспортні засоби,
щоб доставити припаси на лінію фронту.
Генерал Голт може пояснити масштаб проблеми.
- Генерале? - Так, сер.
Пане президенте, наш пріоритет — допомагати солдатам виграти війну.
Пошту довелося відсунути на другий план.
Я розумію.
Але не розумію, як присутні у цій кімнаті
не бачать, наскільки важливою є така проста річ, як лист з дому,
і як це впливає на моральний дух.
Лише так вони можуть спілкуватися поза бойовими діями.
Але в нас є важливіші накази,
щодо поставки припасів на фронт.
Хочете сказати,
що немає способу доставити пошту цим людям?
Це неприйнятно.
Мері.
Подорожуючи країною,
я скрізь чую те саме.
Занепокоєні батьки, дружини,
діти, кохані.
Їх цікавить, чому не доходить пошта.
Ні листа, ні навіть листівки
від чоловіків, які воюють за нашу країну...
Пане президенте, запевняю,
що ми доручали це завдання багатьом підрозділам,
але виявилося, що наразі це логістичний кошмар.
Навіть задіяли Жіночий армійський корпус.
Ви про білий Жіночий армійський корпус?
А є ще якісь?
Чи ви не знаєте, генерале,
що у Жіночому армійському корпусі служать темношкірі жінки?
Але ситуація з поштою складна.
Це не просто кинути кілька конвертів у поштову скриньку.
Є причини для затримки.
Щоб розібратися із цим, потрібна
неабияка майстерність.
З усією повагою, генерале,
негритянки у Жіночому армійському корпусі —
це дуже розумні жінки.
Їх очолює видатна негритянка —
капітан Черіті Адамс.
Вона геніальна.
Здобула три ступені: у фізиці, математиці і латині.
Тож запевняю вас, пане президенте,
негритянки з підрозділу ЖАК
володіють навичками і лідерськими якостями,
щоб доставити цю пошту.
Ось він!
Іди, ми потримаємо місце.
Він тобі подобається?
Наче милий.
Подобається. Але він не той хлопець з дому.
- Не кажи його імені. - Не буду.
Поговори з ним.
Привіт, рядовий.
Вітаю, дівчата.
Привіт.
Радий, що ти вийшла розважитися.
Я тебе тижнями виглядаю.
Вітаю, що пройшла навчання.
Ледь-ледь. Мені далеко до решти.
Ти сильніша, ніж думаєш.
Дякую.
Але ти мене не знаєш.
Я знаю, що тебе звуть Ліна Деррікотт.
Ти з містечка поблизу Філадельфії.
Любиш жасминові парфуми, не любиш молоко.
Швидко рахуєш кількість палива на літаку
і багато про них знаєш.
Ти тут не лише для того, щоб проявити себе.
Звідки ти все це знаєш?
Просто...
коли жінка змушує такого, як я, засумніватися у важливих рішеннях,
я хочу знати, чому так.
Про що ти говориш?
Це здаться божевіллям,
та на вихідних у мене весілля.
Я і так сумнівався,
а тепер, зустрівши тебе, і поготів.
Мама з тіткою розповідали про таких, як ти.
Балакунів. Перепрошую.
Я правду кажу, чесно, міс Ліно.
Ми можемо сісти разом?
НОВИНИ «ЮНАЙТЕД»
Що ви тут робите?
Мені здається, ми збираємося дивитися фільм.
Не з цих місць.
Хай сідають позаду.
Я офіцерка, і я обрала ці місця.
Мої дівчата нікуди не підуть, капітане Метьюз.
Я чув про тебе.
Проблеми створюєш.
- Рік тому... - Завжди шукаєш сварки.
І завжди до неї готова.
Ми нікуди не підемо. Можете сісти позаду.
Ми не маємо слухати таких, як ти, нігерко.
Сучий син! Я зараз...
Ти нічого не зробиш.
...Німеччина поставила все на карту.
Сядь.
Хлопці, ходімо. Залишмо цих чорних.
Не знаю, за кого ти себе маєш, але це армія Сполучених Штатів!
Я не терпітиму неповаги. Назвися!
За кого ти себе маєш?
Я капітан Черіті Адамс,
і ти віддаси мені честь.
Цього ніколи не буде.
Дай мій кашкет.
Ти!
Вибачте, капітане Адамс.
Просто коли те біле сміття наїжджає,
я лютую!
Думаєш, ми інакше почуваємось?
Байдуже, що вони роблять. Не дозволяй себе провокувати.
Коли ти в цій формі, поводься як слід!
Їх віддадуть під трибунал,
але ти ніколи не повинна танцювати під їхню дудку.
Адамс. Що таке?
Сер, моїх жінок цькували
і змушували пересісти у кінотеатрі.
Білі солдати, включно з капітаном Метьюзом,
ображали і висловлювали зневагу.
Я не потерплю расизму.
У нас рівні права з білими солдатами. Менше не можна пробачити.
Можете заспокоїтися?
Сер, з усією повагою, до нас ставляться як...
У мене наказ.
Ви з батальйоном 6888 вирушаєте до Європи.
Ви завтра летите літаком,
а ваші війська прибудуть на кораблі 11-го.
Ось ваш наказ.
Відкриєте, коли будете в літаку над Атлантикою.
Вільно.
С'юзі!
- Ти мені збрехала. - Що?
Ліну везуть до Європи.
Що?
Ось.
Як багато води.
Чому ти така спокійна? Пила?
Ні.
Я хотіла попросити в тебе.
Відкриєш?
Я не хочу бути першою.
У всіх по два конверти, а в нас лише один.
Не можу зрозуміти, що в другому.
Один з армії...
Еббі.
...один від військового міністерства.
Нас відправляють без наказу від військового міністерства?
Здається, так.
- Не можна командувати військами без... - Наказу від міністерства. Знаю.
Глянь.
Поштовий батальйон?
Думають, ми здатні лише пошту доставляти?
Чорт.
Тож в Овальному кабінеті ця чорна
каже, що ці жінки на це здатні.
Кажу вам, я тримався з усіх сил.
Думають, жменька чорних жінок на це спроможні?
Вони мають бути відносно розумними.
Відносно.
Я ще не бачив розумного чорного,
а жінку і поготів.
Вони прибули, сер.
Що ж, веди їх.
Це твоя ідея влаштувати їм прийом.
Я за будь-який привід випити.
Генерале, це майор Черіті Адамс.
Вільно.
Тож...
ви сумнозвісна Адамс.
Я не знаю, чи сумнозвісна, сер.
О, ні
Я чув про ваші витівки стосовно інтеграції,
пиття з фонтанчиків для білих, подію у театрі «Пост» і так далі.
Тепер вас підвищили до майора.
- Ви знаєте, чому ви тут? - Так, сер.
Та я не отримала наказу від військового міністерства.
Не хвилюйтеся, прийде.
Я мав на увазі завдання.
Так, сер. Нам сказали, що ми тут, щоб перенаправляти пошту?
І ви впевнені, що впораєтеся
за якихось пів року, що ми виділили?
Сер, пів року більш ніж досить. Думаю, ми впораємося.
Ви чули, панове?
Вони впораються.
Пів року — більш ніж достатньо.
І ваші війська вже в дорозі.
На Іль-де-Франс, тож вони в комфорті.
Дуже гарний корабель.
Може різко повернути,
якщо з'явиться німецька субмарина чи якась інша небезпека.
- Так, сер. - Так.
Він може швидко ухилитися
від торпеди.
Сер, я впевнена, що вони і їхній супровід
дістануться сюди безпечно.
Немає супроводу.
І, на жаль, місце, де мали розміститися ваші війська,
розбомбили перед вашим приїздом.
Але не хвилюйтеся, я особисто схвалив житло,
яке, я впевнений, вам підійде.
Дякую, сер.
Війська вміють маршувати?
Так, сер.
Мій підрозділ марширує найкраще з усіх, сер.
Ваші війська від корабля ітимуть пішки.
Давай, Лі.
Що тобі нагадує це хитання?
Як ти
віз мене на відкидному сидінні.
Було так весело.
Я знав, що ти впораєшся.
Знав, що приїдеш мене шукати.
Можете бути рішучою, як захочете, міс Ліно Деррікотт.
Я так сумую за тобою, Абраме.
Ліно, поквапся з рушниками.
Боже!
У нас 855 жінок на цивільному судні
без військового супроводу, яке їде зигзагом через океан,
а він вимагає марш-кидок?
Господи Ісусе.
Ноель, я просила завдання.
Не схоже, що в нас буде шанс
довести, що вони помиляються.
Особливо з такою легкою задачею, як доставка пошти.
На яку нам дали пів року.
Бо не вірять, що ми зможемо.
Ці білі чоловіки.
Та й негри теж.
Як Говард.
Прошу, не згадуй його.
- Я намагаюся його забути. - Дівчино, не згадуй його.
Він найгірша помилка мого життя.
На кого ми були схожі,
як прокрадалися з казарм, щоб застукати його в кіно з...
Нормою Джин. Твоїм ворогом.
Вона була такою хвойдою.
Ти так розлютилася, побачивши його.
Я дивилася на твою потилицю, а в тебе там бігуді.
Бачиш...
Черіті, ти знаєш, ті генерали не просто так реготали.
Виклав свій план.
І шість місяців — це наче багато?
Так.
Ноель.
Ноель, де, вони сказали, та пошта?
Доброго вечора, солдати.
Чим вам допомогти, мем?
Віддати честь.
Вибачте, мем.
То де ця пошта?
Дещо є тут.
То відчиніть двері.
Хочете побачити всі ангари, мем? Вони такі самі повні.
Скільки їх?
Усі.
Господи.
ГЛАЗГО, ШОТЛАНДІЯ, ЛЮТИЙ 1945 РОКУ
Ти добре їх намуштрувала.
Стали в стрій!
Батальйон 6888!
Праворуч — рівняйсь!
Струнко!
Дистанція!
Струнко!
Я знаю, що ви важко добиралися.
І що вам холодно.
Правда в тому, що буде холодно.
Але треба викинути це з голови,
бо генерал Голт дав нам наказ марширувати. Сьогодні.
Просто зараз.
І ми підемо.
Капітане!
ГЛАЗГО ІНЖИНІРИНГ
Вперед кроком руш!
ГІТЛЕР НАС НЕ ЗУПИНИТЬ
ШВИДКА
Рото, стій!
Батальйоне, праворуч — рівняйсь!
Військове вітання, віддати!
Струнко!
Батальйоне, вперед кроком руш!
Ця пошта пролежала тут більше десяти місяців.
І не лише в цьому ангарі,
а у всіх них.
Кожен ангар повний пошти.
Солдати, які воюють у цій війні, не отримували звісток від близьких.
А їхні близькі не отримували звісток від них.
Військове міністерство отримує тисячі скарг,
і моральний дух наших солдатів на рекордно низькому рівні.
Якщо у солдатів низький бойовий дух, вони не б'ються.
Дівчата, нам наказали забезпечити надією,
спілкуванням
і доправити посилки з дому
нашим виснаженим солдатам на передовій,
а їхнім сім'ям удома дати знати, що вони живі.
Або...
Або що вони загинули в бою.
Мені сказали,
що дехто намагався розв'язати цю ситуацію.
Але в них не вийшло,
тому відправили нас.
Але зрозумійте правильно, дівчата.
Нас відправили не тому, що думали, що ми зможемо.
Ми тут, бо вони впевнені у нашому провалі.
Нам дали часу пів року.
Я думала, що це багато,
поки не усвідомила масштабів ситуації.
Без пошти моральний дух занепадає.
Попри все сказане,
це наше завдання,
і ми з ним упораємося.
Ось як ми виконаємо це завдання.
Наші водійки приїдуть сюди в ангар,
повантажать пошту на машини відповідно до особистих номерів солдатів.
Доправлять на нашу базу —
у Школу короля Едуарда.
Попереджаю,
що не треба скаржитися, бо я знаю про шкідників.
Я знаю, що холодно і немає опалення.
Але я також знаю, що ми в стані війни,
а коли ти на війні, ти виконуєш завдання.
Хто як не ми вміє зробити дім з халупи.
Більшість наших матерів мусили це робити.
Спершу організуємо систему, за якою будемо обробляти пошту.
І зробимо ми це тут.
Отже, водійки, не ухиляйтеся від маршруту.
Це ваш шлях до аеродрому і назад.
МАЙОР Ч. І. АДАМС
«Цим повідомляю, що майор Черіті Адамс
приймає командування батальйоном 6888».
Нарешті прийшов наказ?
Ні. Я поміркувала.
Вони не хочуть наказувати, щоб ми були хаотичними.
Тож я не чекатиму наказів. Я повідомляю, що прийняла командування.
Це я написала.
Надішліть, капітане.
Так, мем.
НЕ МАРНУЙ ЇЖІ
10 500 МІШКІВ
= 204 000 НА ДЕНЬ
855 ЖАК
Підйом!
Ходімо!
Знаєш, ти досі гукаєш ім'я, яке мені не можна називати.
Я знаю, дехто з вас думає, що це неможливо,
але є лише один шлях з'їсти слона —
по одному шматочку за раз.
Ліно, не треба читати кожне ім'я.
Дивися на цифри. Так ефективніше впорядкувати.
Гей!
Не роби так.
Не можна їх просто кидати.
Ці люди померли!
Їх треба поважати.
Вибачте, майоре Адамсе.
Дозвольте сходити до вбиральні.
Іди.
До роботи, дівчата.
Я ж казала, вона божевільна.
Весь час мовчала як миша, а тепер розкричалася?
Вона не репетуватиме на Джонні Мей.
Знаєш що? Я...
Мені треба в туалет.
Ви всі вскочите в халепу.
Я не піду за тією скаженою в туалет.
Ліно?
Я в нормі.
Мені так не здається.
Витри сльози.
Мені треба попісяти.
З тобою все гаразд?
Ні. Це той чоловік.
Що він зробив? Розбив серце, як мій — мені?
Може, досить?
Він помер.
Його літак...
збили
невдовзі після прибуття.
Він був солдатом...
і попросив мене чекати на нього вдома.
Мені так шкода.
Боже, я як годинник, який ніхто вже не полагодить.
Він обіцяв писати,
а я не отримала жодного листа.
Я знаю, що він писав.
Я хочу знати, чи в тих мішках є його листи мені.
Та я не знала, що ми будемо це робити.
Ліно. Мені так прикро.
Хочу подякувати вам усім.
Ви нічого не знали, але дякую...
що допомагаєте це пережити.
Сонце, послухай.
Якщо його лист там, ми його знайдемо.
Ми шукатимемо листи, адресовані тобі.
Дідька лисого ті листи... я так...
Конче треба було йти всім разом?
Вибачте, майоре Адамс.
Ти лишися.
Я знаю...
що не подобаюся вам,
бо ганьблю відділення.
Але обіцяю,
я чудово впораюся.
Я знаю, через що проходять ці сім'ї.
Немає нічого гіршого за невідомість.
- Ти помиляєшся. - Я обіцяю, я...
Що ти мені не подобаєшся.
Ти мені подобаєшся.
І я тебе поважаю.
На початку
я хвилювалася за тебе.
Не знала, чи ти впораєшся.
Але, Ліно, коли ти ледь не зламалася,
щось з'явилося і понесло тебе вперед.
Тепер я розумію, що це було.
Ліно, ти солдат.
Отже, рядова,
я серйозно ставлюся до кожного наказу в армії,
включно із цим,
але я зізнаюся тобі,
що спершу відчула образу,
що нам доручають лише пошту.
Але тепер я розумію.
Я знала, що це важливо для наших солдатів та їхніх родин,
але особистим це стало для мене...
коли ти сьогодні поділилася горем.
Дякую.
- А тепер до роботи. - Так, майоре.
«З шести місяців минуло два.
Майоре Адамс, не мені вам казати, яке важливе це завдання.
Багато людей розраховують на вас і цих жінок.
Хай там що, я у вас вірю.
Але так не...» Великими буквами.
«Не годиться.
Генерал Голт дуже зрадів, що вся пошта, яку ви відправили за ці тижні,
була повернена, бо не знайшла адресата.
Він щодня шле телеграми у Білий дім
щодо вашого прогресу чи його відсутності».
Чорт.
Не сумніваюся, що генерал Голт шле.
Ми розіслали 57 000 листів і пакунків.
Так, і всі вони повернулися.
Але, Черіті, під час бойових дій солдати міняють місце дислокації.
Думаєш, нам дали погані адресні картки?
Знаю, допомагати вони не збираються.
Хоча б раз я хочу зіграти у рівних умовах,
коли все чесно.
Жодних підступів від білих, лише чесність. Чи це забагато?
Ні.
Але ми з тобою знаємо, що скоро це не зміниться.
А це допоможе щось змінити.
Ти бачила останнє речення?
«Неохоче повідомляю,
що він хоче, щоб на вихідних ви приймали солдатів-негрів».
Я схожа на господиню?
ЖАК ВАС ВІТАЄ
Як вона це робить?
Була степеркою Вітні Ленні в Гарлемі.
Тільки гляньте!
Гей, добре!
Господи, мені треба розважитися.
Джонні Мей!
- Вона невиправна. - Така впевнена у собі.
Хотіла сказати, що це казна-що. Я втомилася.
Ти неймовірна.
- Така вправна. - Дякую.
Ходімо, я хочу випити.
- Ходімо, Ліно. - Я ніколи не пила.
Я теж.
І в армії не для того, що втратити гідність.
Це вариво диявола.
Схоже, сьогодні...
- Так! - Ми всі вип'ємо того варива.
Ходімо, буде весело!
- Принесу тобі випити. - Не знаю, чи варто.
Тобі треба розслабитися. Не можна цілий день сидіти в кабінеті.
Там якісь солдати.
Я вища всіх за рангом.
Не всіх. Ти не туди дивишся.
Чого ти. Він підполковник.
- Привіт. - Привіт.
Привіт.
Ти не здивована, що я тут.
Не дуже.
Коли я почув про вечірку, вирішив
приїхати, щоб наглянути за своєю милою.
А це не твоя дружина вдома?
Я не зробив цього.
Чого не зробив?
Не одружився.
Чому?
Бо зустрів тебе.
Мене не обдуриш.
Чому ти думаєш, що я намагаюся тебе обдурити?
Потанцюємо?
Люблю цю пісню.
Ти змусила себе полюбити
Я не хотів
Співаєш жахливо.
Ти змусила мене...
Жадати...
Я щось не те сказав?
Ні, я...
Я просто...
Гаразд, скажи мені, що з тобою коїться,
а я скажу, що коїться зі мною.
Речі, які я побачив за весь час тут,
мене жахливо шокували.
Ти був на передовій?
Доставляв припаси.
Наскільки там погано?
Ти не уявляєш.
Але бачити тебе сьогодні тут...
Ти втіха для моїх очей.
Я знаю, що не знаю тебе...
але я хочу пізнати.
І щоб ти пізнала мене.
Вибач.
Хай як я хочу пізнати тебе ближче...
я ще досі розгублена і засмучена через того, кого втратила.
Тож...
навряд чи я зможу щось тобі дати.
Ти можеш дати дружбу.
Це я можу.
Дружба нам тут не завадить.
Мені шкода, що тобі сумно.
І співчуваю твоїй втраті.
Тобі тут не холодно?
Холодно.
Ходімо.
Перепрошую?
- Так? - Я Клеменс.
- Я ваш капелан. - Мій хто?
Капелан. Мене відправили вам допомогти.
Струнко!
Адамс!
Так, сер. Якісь проблеми?
В однієї з ваших дівчат ініціали Дж. М. Б.
Вона повернула важливий лист відправнику,
і я його щойно отримав.
Ім'я одержувача на конверті нерозбірливе.
Мій особистий номер добре видно. Вам ні?
Чи ви цифр не знаєте?
Це ганьба.
Я спитаю лише раз. Хто така Дж. М. Б.?
Це я, сер.
Ти?
Чорт, дівчино. Ти дурна?
Ні, сер.
То нащо повернула листа через стільки часу?
Мабуть, дурна.
Ви всі, мабуть, дурні!
Не можеш відправити листа кому слід?
Ти неграмотна?
Сер, ми грамотні.
Я з нею розмовляю.
Але як її командир я відпові...
Замовкни, Адамс!
Чула? Відповідай на питання!
Так, сер!
Я вас чую.
Ви тут два місяці, а нічого не зроблено.
Що за операцію ви тут проводите?
Я йду до генерала Голта,
щоб негайно прикрив цей цирк.
Це казна-що. Марна трата часу.
Де вони таких знаходять?
Вільно.
До роботи, дівчата.
Чекайте!
Дівчата, байдуже, що хто каже.
Ви чудово працюєте,
навіть за таких обставин.
Але багато пошти повертається,
і це розчаровує.
Я спостерігала за процесом.
І маю гарне розуміння того, що відбувається,
але я хочу, щоб ви висловили свою точку зору.
Стоп, стоп!
По одній.
Ти перша.
Мем, за останнім підрахунком, у нас 7500 Робертів Смітів.
Тут стільки адресних карток, що ми шукаємо останній за датою.
Іноді вона нерозбірлива.
Я мовчу про те, що тут холодно. І доводиться працювати в рукавичках.
На багатьох посилках цвіль. Їх навіть щури прогризають.
Повиїдали імена на конвертах.
Іноді це лише одне чи два слова.
Схоже на головоломку.
Віро, ти любиш кросворди.
Так, мем.
Можеш глянути на ті конверти?
- Може, розбереш? - Добре.
Долорес, ти щовихідних дивилася в кінотеатрі кінохроніку.
Якщо з'ясуємо, звідки пошта, скажеш, які події в регіоні?
Так. І якщо побачу дату,
може, скажу, куди прямував підрозділ.
Це може допомогти.
Деякі з листів адресовані Джо-Джо або Баббі.
У таких випадках відкривайте конверти.
Подивіться, чи є зачіпки, хто вони.
У деяких пакунках одяг і речі.
Я працювала у швейному кварталі у Каліфорнії.
Розуміюся на тканинах. Я можу допомогти.
Мем? Я була поштмейстером у Північній Кароліні.
А я — похоронницею у похоронному бюро мого тата.
Дівчино, як це нам допоможе?
Зауваж, я не сказала, що вмію я.
Джонні Мей.
Знаю, це похмурий час, адже ми втратили видатного чоловіка.
Президент Рузвельт добре нами керував,
і лідерські якості — це важливо.
Я молюся, щоб президент Трумен
проявив такі самі чудові лідерські якості.
Але щоб вести вперед,
потрібна компетентність.
У Приповістях 4:14 сказано:
«Не йди на стежку безбожних,
і не йди шляхом злих людей».
Ну, це слово теж можна поміняти
на «злих жінок».
Я молюся за багатьох вас, та знаю, що це важко.
Вам тут не місце, і вами керує
непрофесійна людина в очах армії
і морально некомпетента — в очах Господа.
Шкода, що в п'ятницю ввечері
тут сяяла кожна лампочка,
але в неділю вранці над моєю головою лампочка перегоріла.
Це не Господь зробив.
Будьте обережні, коли вами керує зло.
Бо так ви пропустите важливе.
Помолимось.
Він каже:
«Знаю, ви не таке, мабуть, хотіли завдання, але я гарантую...»
Це мої речі.
«Шановний генерале Голт,
жінки з 6888-го страшенно злі.
Ними керує зла жінка, яка пропагує розпусту,
бо керує Школою короля Едуарда як борделем».
- Я сказав, це мої речі. - Як і ті, що у вас біля ніг.
Сьогодні ви поїдете.
Мене направив сюди генерал Голт.
Та хоч сам Господь.
Не знаю, чи ви в курсі,
але я дочка священика.
Я знаю Біблію від Буття до Одкровення і назад.
Я віруюча жінка і потужна особистість,
і я веду цих жінок суворою рукою,
з любов'ю й розумінням, які належить мати капелану.
Мені довелося терпіти шипіння і удари в спину
білих в армії.
Я вивчила всі закони цієї армії,
щоб захистити себе і дістатися туди, де я зараз,
тож якщо ви думаєте, що я вас боюся, чи того, що ви там пишете у листах,
ви помиляєтеся, як на вашій так-званій проповіді сьогодні
Ця солдатка відвезе вас, куди захочете,
але ви поїдете негайно.
Потрібна її допомога з валізами?
Навіщо відправляти капелана?
Ну...
У вечір, коли ми приймаємо солдатів. Ти знаєш, що це.
Я думаю...
Це Фау-1.
Швидше!
Обережно! Вперед!
Пригнися.
Майор Адамс?
Що таке, рядова?
Це координати солдатів?
Так. Але ти не маєш так близько дивитися.
Тому капітан Кемпбелл й інші офіцери їх редагують.
Щоб не потрапило до рук ворога.
Символ...
намальований на ньому.
Цей лист відправили кілька тижнів тому.
І в цьому листі...
згадується Індіанська голова.
Цими намальованими підказками
солдати таємно пвідомляють сім'ям, у якій частині світу вони зараз.
Рядова, у кожній нашій дивізії є 16 000 людей.
Ви щойно знайшли 48 000.
Дівчата, хтось іще бачив намальовані вручну символи на листах,
які нагадують нашивки наших солдатів?
Підніміть руки.
Гарна робота, рядова.
НЕБЕЗПЕКА НЕРОЗІРВАНА
Джонні Мей сказиться, коли ми все привеземо.
Хай вгамується.
Ми не маємо на це часу!
- Віро, треба триматися маршруту. - Стоп!
- І стирчати тут цілий день? - Ні!
Ми працюємо в гарному темпі. Я не гальмуватиму.
Стій! Ні, зупинися!
Що?
Під нами нерозірвана бомба.
Точно?
Боже мій.
Що нам робити?
Те, чого нас вчила майор Адамс.
Евакуюватися з вантажівки, як нас вчили.
Гаразд.
Повільно виходь з вантажівки.
Повільніше!
Один.
- Два. - Два.
- Три! - Три!
Господи.
Що таке?
Гляньте.
Ліно.
Робіть вигляд, що працюєте.
Ти маєш це побачити.
- Ти прочитаєш? - Дай їй секунду.
Дівчата.
Майор Адамс хоче нас бачити.
Стався нещасний випадок.
Армія їх навіть не поховає?
Мені сказали, що ні.
Вибачте, дівчата.
Я попрошу допомоги у Сполучених Штатів,
але ми збираємо кошти,
бо не можна, щоб наших солдаток
позбавили гідного похорону.
Боже
Це лихий старий світ
Людям
Байдуже
Як до тебе ставляться
Боже
Це лихий старий світ
ВІРА ДЖ. СКОТТ РЯДОВА, ЖІНОЧИЙ АРМІЙСЬКИЙ КОРПУС
Рядова.
Так, мем.
Тут поховано багато американських солдатів.
Якщо знаєш день смерті і підрозділ, де він був,
знайдеш його тут.
Він може привезти тебе на базу?
Так, мем.
Тоді вперед.
Привіт.
Почекаєш мене?
Так.
ДЕВІД Г. ТЕЙЛОР
ДЖЕРРІ С. ТОМАС
АБРАМ І. ДЕВІД 19 ГРУДНЯ 1943 РОКУ
Я знала, що знайду тебе. Я знала.
«Дорога міс Ліно,
вектор дев'ять, дев'ять сюди.
Не хочу, щоб ти непокоїлася,
але вперше відчуваю, що не повернутися додому —
це цілком реально.
Знаю, я просив тебе чекати.
І ти чекатимеш, я тебе знаю.
Але...
якщо я не повернуся,
прошу, живи далі, смійся, як на тому відкидному сидінні,
так само вільно і весело.
Пообіцяй, що проживеш довго.
Досить довго — за нас обох.
Пообіцяй, що сміятимешся за нас обох.
Я кохаю тебе, Ліно Деррікотт».
Я теж тебе кохаю, Абраме Девіде.
Пробач.
Пробач, що не мав мужності освідчитися до того вечора.
Виглядай мене у небесах.
Твій назавжди...
Абрам.
ШКОЛА КОРОЛЯ ЕДУАРДА
Вільно.
Доброго ранку, сер.
Генерал Лі каже, що у вас є прогрес.
Так, сер.
Хоч ми щойно втратили двох солдаток.
Ну, так, таке буває.
Щодо прогресу пошти, я не згоден.
Жодна з моїх військових частин прогресу не помітила.
Вибачте, сер. Ми працюємо так швидко, як можемо.
Очевидно, недостатньо швидко.
Це ж не весь батальйон.
Ні, сер.
Ми працюємо цілодобово, деякі жінки відпочивають.
- Відпочивають? - Так, сер.
Я приїхав перевірити ваші війська, а вони не на місці.
Це логічно, майоре?
Ну, сер...
Салон краси?
Так, сер.
Так не годиться витрачати гроші армії.
Отже, ви хочете сказати,
що в них є час зробити зачіску,
але немає часу з'явитися перед генералом?
Ні, сер, я...
Перепрошую, але там у нас жінки, які працюють в нічну зміну,
і вони сплять.
Сер, це наші душові, і мої дівчата приймають душ.
- Лі. - Так, сер?
Ти не сказав цій жінці, що я приїду з інспекцією?
Казав, сер.
Майор не розуміє, що я перевірятиму,
що захочу?
Ні, сер.
Отак ви керуєте відділенням?
А та кімната?
Можна в ту кімнату?
Так, сер. Це наш відділ доставки.
Ну, дякую.
Будь ласка, сер.
Струнко!
Що це за безлад?
Сер, деякі пакунки перегризли навпіл шкідники,
і вміст розділився.
Солдатки знайшли спосіб зрозуміти,
звідки речі, за тканиною.
Тут ми можемо співставити листи
з солдатами, в яких однакові ім'я та прізвище.
Хіба не простіше скористатися їхнім номером?
Так, сер. Спочатку ми намагалися.
Але деякі адресовані на прізвиська.
Довелося провести дослідження, щоб переконатися,
що це той солдат, який треба.
Витрачаєте гроші армії на парфуми?
Ні, сер.
Коли ми не могли розібрати імена, які були розмазані...
Іноді жінки пирскають листи улюбленими парфумами.
Наші солдатки їх упізнали.
Це було важко,
але ми знайшли відправника з штатом, де продаються парфуми,
і відстежити назад.
Відійди, дівчино.
Ви відкриваєте і читаєте листи?
Тільки якщо не можемо визначити адресу солдата, сер.
Знущаєтесь?
Ви відкриваєте і читаєте листи цих білих солдатів?
Іноді це єдиний спосіб знайти підказки, де вони можуть бути.
Це особисте, майоре.
Ви останню клепку втратили?
Хотіли, переступивши через мене,
поховати солдатів, яких вбили.
Убили своїм недбалим вишколом.
Тож тепер...
Президент Рузвельт помер,
і цей маленький експеримент буде негайно прикрито.
Я звільню вас від ваших обов'язків.
І приведу сюди білого лейтенанта, щоб показати, як керувати підрозділом!
Через мій труп, сер.
Що ви сказали?
Сер, з усією повагою,
мій батальйон працює день і ніч у жахливих умовах.
У нас майже немає тепла.
Так холодно, що жінкам доводиться наливати воду в каски, щоб помитися.
Ви дали нам це приміщення під казарми без ліжок і без допомоги.
Моїх жінок цькують, а потім набиваються в друзі,
щоб перевірити, чи в них хвости опівночі не відростають,
бо білі солдати розпускають чутки.
Ви підіслали капелана — не молитися, а шпигувати за нами.
Ми щойно втратили двох добре навчених солдаток.
Я це знаю, бо сама їх вчила.
А ви не віддали наказу, щоб їх як слід поховали.
Знаю, ми на війні. Але наша війна починається з того, що ми негри.
Ми боремося на всіх фронтах.
Тож, як я сказала, сер, через мій труп.
Він віддасть мене під трибунал.
Я почуваюся лицеміркою:
кажу цим жінкам поводитися гідно і стримано...
Не знаю, що на мене найшло.
Ти думала, що мала рацію.
Він був грубим, наче ми нічого не зробили.
Але він старший офіцер. Дарма я це.
Мем. Вибачте, але у нас проблема.
Жінки перестали працювати.
Чому?
Я не знаю.
До роботи, дівчата!
До роботи!
Знаю, Рузвельт симпатизував їм.
Але ви маєте поговорити з Труменом. Нічого не зроблено.
Скажіть президенту,
що це найгірша помилка.
А та дівка Адамс? Так.
Хай віддадуть її під трибунал.
Вона сказала це, маршале. Вона сказала це мені у вічі!
І вони читають пошту білих солдатів...
Секунду.
Що відбувається?
Люди отримують пошту, сер.
- Морґан! - Так! Так, сер!
- Веспер! - Так, сер!
Монтґрей!
Карл!
Вінсент!
Вон!
Пошта!
Малоун! Нільсон!
Прийшла!
Віранеллі!
Александер!
Вінсент!
Монтґрей!
- Френк! - Сер, я тут!
Пошта для Траутмена!
- Траутмен! - Так!
Тримайте.
Любий!
НЕГРИТЯНСЬКИЙ ЖАК ПІДТРИМУЄ БОЙОВИЙ ДУХ АРМІЇ
«У мене був найкращий день у світі...»
Гей!
Мем, ви Батальйон 6888?
Так.
Це 6888!
Вільно, солдати!
«Поштовий батальйон 6888
був єдиним батальйоном темношкірих і небілих жінок
в Європі під час Другої світової війни.
Коли ми розібрали понад 17 мільйонів
невідправленої пошти за 90 днів,
цей результат вразив наше керівництво настільки,
що нас відправили у Руан, у Францію,
де ми розібрали ще одне накопичення пошти за рекордний час».
СПРАВЖНЯ ЛІНА ДЕРРІКОТТ 100 РОКІВ
«Багато роботи, багато смутку.
Ніхто не дякував нам за службу,
не включали у святкові паради.
Наша важка праця і самовіддана служба не отримала визнання.
У Європі до нас ставилися краще,
ніж у Сполучених Штатах, коли ми повернулися.
Аж дотепер.
Зараз люди починають визнавати нас і нашу працю.
Нам навіть дали Золоту медаль Конгресу за службу.
Хіба це не щось?»
РЯДОВА 1-ГО КЛАСУ РОМЕЙ К. ДЖОНСОН ДЕВІС (1919 Р.Н.)
МАЙОР ФАННІ ГРІФФІН МАККЛЕНДОН (1920 Р.Н.)
Боже, спогади.
БАТАЛЬЙОН 6888
І так, я вийшла за Г'ю, коли ми повернулися додому.
ЦЕНТРАЛЬНИЙ ПОШТОВИЙ БАТАЛЬЙОН 6888 —
ЦЕ ЄДИНИЙ ПІДРОЗДІЛ ЖАК З ТЕМНОШКІРИХ І НЕБІЛИХ ЖІНОК,
ЯКИЙ СЛУЖИВ У ЄВРОПІ ПІД ЧАС ДРУГОЇ СВІТОВОЇ
РЕАЛЬНІ КАДРИ БАТАЛЬЙОН 6888 ПРИБУВАЄ ДО ЄВРОПИ
ПРИБУВШИ ДО ЄВРОПИ ПЕРЕД САМИМ ЗАКІНЧЕННЯМ ВІЙНИ,
ВОНИ ОТРИМАЛИ НЕМОЖЛИВЕ ЗАВДАННЯ:
РОЗІСЛАТИ 17 МІЛЬЙОНІВ ЛИСТІВ І ПОСИЛОК ЗА ПІВ РОКУ.
ВОНИ ВПОРАЛИСЯ ЗА 90 ДНІВ.
БАТАЛЬЙОН 6888 ВІДНОВИВ КОМУНІКАЦІЮ,
ПІДНЯВ БОЙОВИЙ ДУХ І ПОВЕРНУВ НАДІЮ СОЛДАТАМ.
А зараз перенесемося у ХХ століття,
де жінки стали повноправними членами армії Сполучених Штатів.
І сьогодні з нами присутні
дві неймовірні жінки.
ЖІНОЧИЙ МЕМОРІАЛ
Вони назвали свій вік, але по них не скажеш,
бо їм на на вигляд 30–40 років.
Мері Реґланд і Еліс Діксон,
які служили у Батальйоні 6888,
єдиному афроамериканському підрозділі Жіночого армійського корпуса
який служив за океаном протягом Другої світової.
Привітаймо їх оплесками.
Ще раз хочу подякувати вам за вашу службу,
мужність і відданість.
Хай благословить вас Бог, і хай благословить Бог Америку.
27 КВІТНЯ 2023 РОКУ БАЗУ ФОРТ-ЛІ, НАЗВАНУ НА ЧАСТЬ ГЕНЕРАЛА
АРМІЇ КОНФЕДЕРАЦІЇ, ПЕРЕЙМЕНУВАЛИ НА ФОРТ ҐРЕҐҐ-АДАМС
НА ЧЕСТЬ ДВОХ ТЕМНОШКІРИХ ПІОНЕРІВ АРМІЇ США:
ГЕНЕРАЛ-ЛЕЙТЕНАНТА АРТУРА ҐРЕҐҐА
І
ПІДПОЛКОВНИЦІ ЧЕРІТІ АДАМС
ЦЕ ПЕРЕЙМЕНУВАННЯ НА ЧЕСТЬ АДАМС
РОБИТЬ ЇЇ ЄДИНОЮ АФРОАМЕРИКАНКОЮ, ЯКА УДОСТОЇЛАСЯ ТАКОЇ ЧЕСТІ.
ФІЛЬМ ПРИСВЯЧЕНО ЖИТТЮ, СЛУЖБІ І ПАМ'ЯТІ
КЛАРЕНСА І ЖАКЛІН АВАНТІВ
БАТАЛЬЙОН 6888
Переклад субтитрів: Надія Сисюк