Downloaded from YTS.MX
Швеция се слави с богата история на изнасяна в чужбина музика -
от новаторски банди и перспективни композитори
Official YIFY movies site: YTS.MX
до световнопризнати диджеи и попизпълнителки.
Но все още не е оставила следа на световните сцени с попизпълнител.
Когато бях малък, най-много обичах да се изявявам на сцената.
Мислех се за Майкъл Джексън.
С възрастта това се изпари.
Загубих доста голяма част от онова малко момче.
ТОВА Е БЕНЯМИН ИНГРОСО Първа част
На снощната гала на наградите "Грами"
Бенямин Ингросо бе обявен за изпълнител на годината.
И победителят в категория "Песен на годината е"...
- ... Бенямин Ингросо! - ... Бенямин Ингросо!
Благодаря ти, Швеция!
Бенямин! Бенямин! Бенямин!
Докато провежда турнето си в Швеция,
Бенямин Ингросо преследва мечата си да пробие на международната сцена.
- Здрасти! - Привет, добро утро.
- Добро утро! Виктория. Благодаря! - Бенямин, приятно ми е. Заповядай.
- Постигнал си много като изпълнител. - Ами да.
- Човек губи края на всички награди. - Много мило, че го казваш.
Чувстваш ли се, сякаш не можеш да надминеш това?
Ами... Е, не. В последните години в много случаи е трябвало да се ощипя.
Но в същото време мисля, че много хора
вече не ме възприемаха като изпълнител.
Но за себе си съм се посветил на това, откакто бях на осем или девет.
И има още страшно много неща, които да постигна.
И все още имам своите мечти.
Вече приключихме първата фаза.
- А след нея... - Да?
Ще можеш да преследваш онова, за което мечтаеш, откакто беше на пет.
- Да. - Сега вече се започва.
Заминаваме за Ел Ей, за да започнем работа по завършека на албума,
с който ще дадем старта на втората фаза.
Най-голямата ми мечта е да изнеса артистичната си дейност
- извън пределите на страната. - Летище "Арланда"
Поставили сме си цел - разпродаден концерт на "Медисън Скуеър Гардън".
Боя се, че хората в Швеция ще ме помислят за твърде самонадеян.
Случва се най-вече, когато някой каже на висок глас, че иска нещо.
Аз съм вложил цялата си енергия, време и сили да сбъдна тази мечта.
Холивуд Лос Анджелис
Мога да се гмуркам, но трябва да си запуша ушите.
- Тимоти Колинс, мениджър - Намираме се в Лос Анджелис,
защото на Бенямин му предстои цяла седмица сесии,
за да запише куп песни за новия си албум.
Работи по него с Дейвид Стюард и Джесика Агомбар.
И двамата са композитори с песни в класацията на "Билборд".
Още са един вид новоизгряващи, но вече си са изградили име.
С Бенямин се познаваме, откакто аз бях на осем, а той - на шест.
Мотаехме се у тях, а той имитираше Ванхеден.
После идваше у нас и мама приготвяше спагети карбонара,
които той изобщо не признаваше.
Обичаше да танцува пред огледалото във вестибюла ни.
Смятам, че светът се нуждае
от истински изпълнител на световно ниво,
какъвто според мен вече няма, така както имаше преди.
Целта ми е да направя Бенямин един от най-великите артисти на света.
Всичко по-малко от това би било провал.
Толкова е топло, топло, топло. Толкова е топло, топло, топло.
- Добре съм. Ти? - Проблем с времевата разлика?
Не, изобщо. Спах десет часа.
Бенямин! Бенямин! Бенямин! Бенямин!
Какво казват?
"Бенджамин", но на шведски - "Бенямин".
- Бенямин! - Да! Откачено, а?
- Бенямин! - Различно произношение на името.
И сега сякаш по-добре знам накъде искам да поема със звученето си,
защото сешъна, който направихме с теб преди,
беше първият сешън за цял нов етап в кариерата ми,
тъй че един вид не знаех в коя посока искам да се отправя.
Това е светът, в който се намираме - носи духа на "АББА" и "Куийн".
Значи ако се върна у дома един вид с нашата песен,
ще бъде нещо като добра песен, която да пусна на продуцентите в Стокхолм,
- за видят накъде искам да поема. - В тази посока.
- Да, да. - Искам нещо в стил...
Един вид какво би пяла тълпата...
- Разбираш ли, нещо в този стил... - Да.
- Как мина днес? - Шибано.
- Защо? Какво има? - Не направихме песен.
Бях пълен с идеи, но той постоянно искаше да ги смени с нещо друго....
После сам се усещаше, като да... Не. Виж, никога... Никога не съм...
Само веднъж съм си тръгвал от студиото без песен.
Ясно.
Тим обикаля целия свят за мен.
Пътува из цяла Европа и САЩ, ходи по срещи.
И не усещаш ли натиск, че няма да отговориш на очакванията
- на Тим от теб като изпълнител? - Да, но само малко.
Това му е хубавото на Тим, знаеш ли? Страшно е способен.
Ти си нов в ролята си на международен артист.
Тим е нов в ролята си на мениджър.
Аз съм нов в ролята си на творчески директор.
- Да. - Всички правим каквото можем,
но всички сме малко... Да не казвам "несигурни",
но малко като: "Добре, как ще изградим това нещо?".
Тук нещата не стават само, като пееш прилично и свириш малко на пиано.
Тук трябва да си най-якият.
Тук всички си ги бива. Всички умеят да свирят на пиано.
Всички могат да пеят.
А не е като да съм супердобър певец, в смисъл има стотици като мен.
Стокхолм
Това е мястото, на което най-много мразя да бъда. По-лошо от това няма.
- Не разбирам защо го мразиш толкова. - Е, не усещаш ли...
Не усещаш ли колко горещо, тясно и отвратително е тук?
Просто искам да се махна.
Спъвам се във всичко, понеже претрупано с вещи.
И е твърде горещо - не мога да отворя прозорците,
понеже трябва да сваля всичко.
Познавам си хаоса.
Е, и къде заврях паспорта си? А личната карта? Или портфейла?
Пак го изгубих.
Здрасти.
Начало на лятното турне в Швеция
Имаме голям барабан - двайсетинчов. И един двайсет и два инча.
Единият прави "гонг-гонг-гонг", другият прави "бум-бум-бум".
Публиката ще разбере ли какво точно правим?
Интро.
Сега идеята е да слушаме, да си водим бележки, ако изникне нещо...
Но ще слушаме с ушите на публиката.
Има две неща, които усетих на мига.
Онова: "та-да-да-да, та-да-да-да-да", което е в траксета.
- Дали да не го махнем? - Да не казваш нещо като...
Не, точно това искам да разкарам - бият се.
- Но да поддържам същия акорд ли? - Да.
- Помолих Зимней да махне неговото... - Аха, ясно.
Значи... Разбирате ли, за да стане...
Разбирате ли?
Можеш ли дори повече така...
60 минути, затваряйте си устата и ги разбийте.
Бас, шест.
Китара... до ламарините. Ти... до ламарините.
- Обичам ви. - Обичаме те.
Добре казано.
Бенямин! Бенямин! Бенямин!
Бенямин! Бенямин! Бенямин! Бенямин!
Върнах се!
Не, не схващате - стоя там със стойката на микрофона... Дан!
И просто виждам как излита един зъб. И мисля: "Не, не!".
Обръщам се към групата и само...
И те...
Помислили, че им казвам като... "Усмихвайте се! Усмихвайте се!"
И те...
"Е, нали се усмихвам!"
14 септември 1997 г.
Не е ли много сладък Бенямин? Сладък ли си, мъничето ми?
Биянка, миличка, с малкото си братче ли си лежиш?
Майка ми работеше в театъра няколко вечери седмично.
Обикновено се намираше кой да ме гледа,
но аз я карах да ме взема със себе си.
И миризмата на онези непрогледно тъмни коридори на "Йота Леон",
всички онези техници, които изграждаха декорите,
диригентът седи с оркестъра, докато настройват инструментите...
Чуваш публиката. Чуваш как зрителите започват да сядат по местата.
Светлините угасват и интродукцията започва.
Получавах възможността да живея в приказен свят всяка вечер.
Да заснемем ли малкият му танц?
За Бенямин никога не било под въпрос какъв иска да стане.
Винаги е мислел, че ще бъде на сцената.
- Пернила Валгрен, майка - И дума не е ставало за нещо друго.
В мига, в който съзреше височина, докато се разхождахме,
вече знаехме, че ще се качи там и ще изнесе представление.
Беше все едно въздухът, който дишаше, бе музика, театър, танци.
Когато си работил с толкова актьори, с колкото съм работил аз,
се научаваш да различаваш кое е качествено и което не е,
а Бенямин носи нещо наистина изключително в кръвта си.
И съвсем естествено очаквах да стане изпълнител от световно ниво,
нещо, което той несъмнено можеше да бъде.
Но отрано осъзнах, че той е отдаден по-скоро на артистичната страна -
на писането на песни, на този тип кариера.
- Дошли сме за лупинги със самолет. - В смисъл преобръщания ли?
Редно ли е да се подлагам на това преди концерт?
Да. Ще бъде най-якото преживяване в живота ти.
- Готово! - И безопасно ли е?
- Моля? - Дали е безопасно?
- Ще мине страхотно. - Добре.
Жестоко, мамка му!
Проклятие!
Страхотно!
- Страшно ти благодаря. Благодаря. - Добре се справи.
Майчице, как ми се вие свят.
Отивам да повърна.
Ще се видим после.
- Оправяй се скоро! - Благодаря, подобно.
Някога ги слушах. Бях им суперфен, мамка му.
А сега свиря с тях. Не е ли яко?
"Варгас и Лагола"
"Хвърчило"
Няма да е зле да поекспериментираме с припева:
Чувствам се жив! Можеш ли да го усетиш?.
За да стане дори по-ясно, че е хор.
Именно. Тогава да вземем ли пак от начало?
Да пробваме. Да.
Така става като синкопиране.
Почти ти се приисква... Един вид.
Малко като...
Ето какво става, когато Бенямин влезе. Влиза и...
И после всичко започва, получава се много статично, само ето така...
И после изниква от пода...
Така си го представям във видеоклипа, като...
Сещаш ли се?
Много е добър в обрисуването на ясна картина - визуално.
И сега е като...
Може да е като в нещо като вода или нещо подобно, разбирате ли?
Често получаваме по 450 гласови съобщения.
И май честичко много идват, когато е при майка си и свири.
- Да, така си е. - Защо не си вземе свое пиано?
В смисъл, трябва да може...
Получаваме и такива съобщения, когато се е насвяткал
и едновременно тананика мелодия и показва как ще свирят барабаните,
и бас линията и пълнежа...
После идват фойерверките и влиза последният припев.
Точно.
Парк "Скансен" Стокхолм
Когато бях на десет или единайсет, стоях на тази сцена с майка си.
Тичах по цялата платформата и виках: "Да ви чуя, "Скансен"!".
И беше препълнено. После, след около седем-осем години,
стоях на същата сцена и виках: "Да ви чуя "Скансен"!".
И нямаше чак толкова много фенове.
И отново осем години по-късно - довечера, мога да викна:
"Да ви чуя "Скансен"!".
Вие отзад, не ви чувам!
Хайде, "Скансен", можем и по-силно!
Хайде, "Скансен", искам да ви чуя!
По-високо, "Скансен"!
Обичам те!
- Обичаме те! - И аз ви обичам!
Да влизаме.
- Изглеждаше, сякаш се забавляваше. - Да, но усещах и нещо като боязън.
Ужасно. Не, нещо в главата ми,
беше, сякаш дяволче седи на рамото ми ето тук.
И казваше, че не ме бива и че не мога да накарам хората...
Ами сещаш ли се как...
Изпитвах страхотно напрежение, защото исках да получа
реванш за миналия път, когато бях тук.
- И го получи. - Да, знам, но се чувствах, сякаш...
Нали знаеш, правиш мъничка грешка в първата песен,
и ти остава в ума, така че правиш и друга във втората.
Не е грешка, която някой би забелязал, но ми показва
че не съм на 100 процента.
Един вид сякаш някой ме гледа отстрани и ми прави... Сещаш се.
Да, с Йосан вече опаковахме всичките ми дрехи и прочее.
Да.
Да, адски е странно.
Истински апартамент, който притежавам.
- Ами добре тогава. - Нали?
- Може ли да вляза с обувките? - Да, заповядай.
Не е истина!
Кутия за местене
Какво да правя, когато съм сам?
Да гледам някой филм? Не.
Да сготвя ли нещо? Не.
Предпочитам да съм обграден от хора.
Тогава може да ми бъде приятно, да общувам...
Не стигам, човече!
Когато съм сам, не съм съвсем сигурен кой съм.
- Ехо! - Вече съм тук, мамка му!
Ето сега. Влюбвам се на тавана.
Наричам те своя, друго не искам. Мога да летя... Туйто.
- Мога да летя. - "Мо'а" да летя.
- Хубаво ли се свири на този? - Да.
Да.
- Яко, нали? - Малко ти омръзна, а...
- Това е припевът. - Страшно яко.
Звучи ужасно, така че може да си го кажеш.
Може и да го кажа.
И тук искам сериозно да... Нали разбираш?
Дори повече, значи?
- А ти там какво свириш? - Свиря същото тогава.
А дали... Дали би могъл да изсвириш онази част малко по-жизнерадостно?
Добре.
Какво би станало, ако направиш нещо в стил духови?
Леле, жестоки сте!
Не бях пускал нищо, звучащо толкова международно.
Или толкова... В смисъл, толкова добро.
Няма да стигне небесата. Тук - у дома.
Хората тук не искат да ме слушат на английски.
Няма. Просто... Едва ще се видя в топ 50 песните в събота.
- Шведско национално радио - Добро утро на всички.
Днес е петък, 26 януари, и навън е все още тъмно, но е слънчев ден,
защото пускам първия си сингъл от две години насам - "Хвърчило".
"Хвърчило"
16,11 ч.
30 секунди.
20.
Десет, девет, осем, седем,
шест, пет, четири...
Бенямин Ингросо пуска нова песен на английски
Това е първата му наистина нова песен от две години насам.
От много отдавна говореше, че иска да пробие в чужбина.
Ако имаш песен с голямо "П", тогава имаш шанс.
А аз мисля, че това несъмнено е песен с голямо "П".
Получаваш наистина добри отзиви.
В момента е номер едно, което ми се струва невероятно.
- Поздравления! Да. - Първата ни песен.
Да видим ли какво става? Забавно. Може да видим дали са я обновили.
- В Дания е в топ шест. - Еха, жестоко!
- Трето място в Норвегия. - Стига бе!
В Полша си в топ 10. Коя страна искаш сега?
В Холандия е на 18 позиция.
Денят най-сетне настъпи!
Денят настъпи - вече открихме новата ера.
Официално.
Вече наистина прослушахме всички песни.
Предлагам да ги чуем пак бързичко и да преценим как да ги наместим.
Започваме отначало.
- Как се казва песента? - "Звездна светлина".
Звездна какво? "Звездна светлина"?
- Да. - Писах ли песен "Звездна светлина"?
"Картонена кутия" - не.
Ако не стане хит, оправи ме.
"На обратно" - не мисля. Не че не си я бива, де.
"Звездна светлина", сбогом за този албум.
Песента е хит, но продуцирането много му куца.
Може би й липсва още много работа. Последният рефрен е зверски добър.
Откачена работа, днес изхвърляме песни.
Не е ли това само по себе си напредък?
Да, вече свалихме 30 песни от Б-списъка.
Бенямин и неговият мениджър - Тим, поемат на път из Европа,
за да покажат най-доброто от своята музика.
В момента сме в Берлин, в седалището на "Юнивърсъл".
Имаме нещо като среща
с едни големи риби, за да им пуснем малко песни.
Франк Бригман Лейбъл на 2022 година
Франк Бригман - директор на "Юнивърсъл" за Централна Европа
Страхотна е! Много бързо те кара да затанцуваш.
- Да! - В мига, в който я чуеш...
Написал бях 120 песни и зачеркнахме нещо като 100 от тях.
Новата музика е писана за мен като изпълнител на сцената.
Знаете - пазарът е за популярна музика.
Прилича на злодей от "Джеймс Бонд" - има толкова много влияние.
Липсва му само малката му котка.
"Ще те направя велик."
Швеция има дълга и достойна история в износа
на групи, банди, попизпълнителки, композитори, продуценти...
Но едно нещо не сме правили никога досега - износ на мъж попизпълнител.
И затова сме тук днес.
Когато започнахме да работим заедно, искахме да разберем
какво е Бенямин извън Швеция.
Поели сме на мисия да направим нещо, което не е правено никога преди.
Весела Коледа. Честит Еньовден.
Намираме се в Париж. Бяхме в Лондон по-рано днес.
Следващата седмица отиваме в Италия,
седмицата след това ще бъдем в Амстердам.
Винаги съм се приемал за развлекателен артист,
не само за певец и композитор.
Виждам се като човека изпълняващ танците към песните,
но мога и да седна зад пианото
и да изпълня последната песен с цялата зала.
Нещо от сорта на "Хей Джуд".
Да видим, гледай насам.
Дръж си ръцете, сякаш ти си този, който снима.
Благодаря ти.
Може да си отвориш още малко краката.
Среща в Лондон. Среща в Париж. Обратно тук за парти до 23 ч.
Виждам колко дълголетна е музикалната ми кариера.
За мен е нещо като нова глава.
Страшно се вълнувам за онова, което предстои.
- Как се чувстваш? - Ами чувствам се добре.
Аз съм една огромна лъжа.
Ако хората видеха тази ми страна...
Лицето ми изглежда бледо, зачервено и грозно.
Така изглеждам... Това съм истинският аз.
Защо.... Защо... В смисъл...
Мамка му! Мразя тази шибана...
Не мога да понеса хората да мислят: "Леле, нещо да не е напълнял?",
или: "Боже, бил такъв грозник на живо".
Победителят в "Гранпри мелодия за деца" 2006 г.
е Бенямин Валгрен Ингросо с "Хей, София"!
В училище нямах никакви приятели.
Когато спечелих "Гранпри мелодия", това беше адски важно за мен.
И сериозно си мислех, че ще ида на училище и всички ще ми честитят.
Но когато отидох на училище в понеделник,
цареше пълна тишина и всички ми се подиграваха.
Някой направи група във Фейсбук, която имаше 15 000 членове -
"Всички ние, които ненавиждаме Бенямин Валгрен Ингросо".
Много от нещата, които се писаха, оставиха следа у мен.
"Това жизнерадостно хлапе е отврат, не съм виждал нищо по-гадно."
"Мамка му, мразя цялото семейство,
обаче онзи дребният с шапката направо е черешката на тортата."
"Той е дебел, блед и противен."
Само почакайте.
Цял живот съм се опитвал да променя представата на хората.
Това са коментарите, които изникват в ума ми, когато съм на сцената.
Не, но точно така се чувствах.
И за цял час се чувствах като: "Сега ще ви покажа аз!".
А това не е никак приятно.
Защото тогава човек трябва да имитира усмивка.
Да, но усещах и нещо като боязън.
Може би си мислиш, че съм просто загубеняк с розова тениска.
Що за отношение? На първия ред си!
- Само си въобразяваш. - Не си въобразявам, мамка му!
Ако обичаш!
Откачено е да гледаш как някой, който се намира на върха,
не може да извлече сигурност и обич от това.
Това само служи да покаже, че всички сме хора, мамка му,
и няма значение колко си известен, колко много хора те аплодират.
Много хора говорят за жизнерадостта, която излъчва Бенямин.
"Жизнерадостният Бенямин" и прочее. И той е такъв.
Но у него има и стигаща до крайност самокритика и омраза към себе си.
И всички онези персонажи, които е играл, откакто беше на четири,
са или, за да намери себе си, или са просто дълго бягство от себе си.
По дяволите, нямам идея.
Да, много ясно, че съм щастлив.
Не искам да поглеждам назад, когато съм по-стар, и да мисля:
"Едва си спомням, понеже ме занимаваха други мисли".
Но вчера седях там горе и плаках, защото се гордеех със себе си.
Така че има и такива моменти.
Лос Анджелис
Добър ден!
- Привет, уважаеми. - Как сте, народе?
- Виж кой тук, г-н Бебе. Попзвезда! - Привет, дребосък!
Вече имам в главата си нещо като композиция за тази песен.
Чувам тази мелодия като интро, един вид...
Да започва две минути преди песента изобщо да е започнала, един вид...
Да.
Единственото, което ми липсва, е нещо като... Нещо от рода на...
Да.
- Това е, мамка му! - "Знам, че знаеш, става ясно -
аз съм ангелът, аз съм дяволът, аз съм шегата.
Изтърколих се от леглото, точно се облякох,
още съм същият аз, забрави за другите."
Да, да.
Това е мястото, от което идвам -
театърът, мюзикълите, "АББА" и... Сещаш се... Фреди Меркюри.
В нея има толкова много... неготино, за което си умирам.
- Това е... - Което си е готино.
Да, но тук се опитвам да бъда някой. Това е Бенямин.
Може би нещо като: Виж кой се смее сега.
- Да, би било яко, да. Да, да. - Виж кой се смее сега.
Стокхолм Последен концерт от шведското турне
Виж това.
Адски яко!
- Да. - Харесва ми и каква идея навява.
Нещо като "Матрицата" среща Елвис Пресли.
Да знаеш, всички ще се питат: "Откъде го е изнамерил, мамка му?".
Не, страшно се вълнувам. Ще бъде жестоко. Най-великият реванш.
- Реванш ли е това? - Да.
Пях тук през 2019 г. с Феликс Сандман.
- Най-лошият концерт в живота ми. Да. - Сериозно?
Така че...
Не, аз... Един вид мислех, че всички са дошли заради него.
По челата им беше изписано "Феликс". Публиката не припяваше. Беше...
Тогава ми се смаза самочувствието.
И така.
Благодаря ви за тази вечер!
Преследвам малки поощрения, за да получа признание.
И все това правя, откакто бях на шест години!
Адски ми писна да... Да преследвам и да преследвам...
И сега, когато постигнах успеха в Швеция, който преследвах от малък,
си казвам: "А, не, трябва да пробия в чужбина,
и тогава шведите ще схванат, че имам талант".
Но щом те вече го знаят, защо се стремя да бъда световен изпълнител?
Започвам да усещам, че просто ще рухна от умора по пътя.
2024 г. - започваме нашия пробив в Европа.
2025 г. - ще сме завзели Европа и ще сме започнали да пробиваме в САЩ.
2026 г. -
тогава вече ще завземем този проклет град.
Следва продължение
Бенямин Ингросо започва първото си европейско турне.
Превод АЛЕКСАНДРИНА ГЮНДОАН
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО