Downloaded from YTS.MX
SVERIGE HAR EN RIK TRADITION AV MUSIKEXPORT,
FRÅN VÄRLDSBERÖMDA BAND TILL KVINNLIGA POPSTJÄRNOR.
Official YIFY movies site: YTS.MX
MEN SVERIGE HAR ÄNNU INTE GJORT SITT AVTRYCK
MED EN GLOBAL, MANLIG POPSTJÄRNA.
När jag var liten var det bästa jag visste att uppträda.
Jag är Michael Jackson, tänkte jag.
Sen försvann det när jag blev äldre.
Jag hade tappat en stor del av den lilla killen.
Gårdagens Grammisgala där Benjamin Ingrosso blev Årets artist.
Vinnaren av Årets låt är...
Benjamin Ingrosso!
Tack, Sverige!
UNDER EN SVERIGETURNÉ SPELAR BENJAMIN INGROSSO SAMTIDIGT IN
LÅTAR TILL SITT FÖRSTA INTERNATIONELLA ALBUM.
- Hej. - God morgon.
- God morgon, jag heter Victoria. - Benjamin, trevligt. Välkommen.
Du har ju hunnit med så himla mycket som artist.
- Det är svårt att hålla koll på allt. - Det var väldigt fint sagt.
Känner du ibland: "Detta kan jag inte toppa."?
Nej.
Men de senaste åren har man fått nypa sig själv i armen många gånger.
Samtidigt så... Jag tror att för många
har jag inte varit artist så länge.
I mitt liv har jag hållit på sen jag var åtta, nio år.
Jag har supermycket kvar att göra.
Och jag har drömmar kvar.
Då har vi gjort klart fas ett och efter det...
Ja?
Då börjar vi jaga den dröm du har haft sen du var fem år gammal.
- Ja. - Då sätter det igång på riktigt.
Då åker vi till L.A. för att påbörja avslutet av albumet
som sätter igång fas två.
Min största dröm är ju att ta mitt artisteri utomlands.
Jag har ju ett mål: Ett utsålt Madison Square Garden.
Jag är rädd att folk tänker att jag fått hybris.
Framför allt när man säger högt att man vill nånting.
Jag kommer att lägga all min tid och kraft för att förverkliga denna dröm.
LOS ANGELES
Jag kan dyka, men jag måste hålla för öronen.
Nu är vi i L.A.
eftersom Benjamin har en vecka av sessioner
för att göra klart en massa låtar inför nästa album.
Han jobbar med David Stewart och Jessica Agombar.
De är två låtskrivare som har haft Billboard-ettor.
De är fortfarande lite på uppgång men med en ganska bra meritlista.
Jag har känt Benjamin sen jag var åtta år gammal.
Vi brukade vara hemma hos honom, han låtsades vara Vanheden.
Sen brukade mamma laga en carbonara som han inte alls godkände.
Och han brukade dansa framför spegeln i vårt kapprum.
Jag tycker att världen behöver en riktig artist på världsnivå,
som jag inte upplever finns på det sätt som det fanns förr.
Målet är att Benjamin ska bli en av världens största artister.
Allt annat vore ett misslyckande.
Det är så varmt, varmt, varmt.
- Jag mår bra. - Jetlaggad?
Inte alls. Jag sov i tio timmar.
Benjamin! Benjamin!
Vad säger de?
Benjamin, men på svenska. Galet, eller hur?
- Benjamin! - Det är som en annan accent.
Jag vet liksom mer just nu hur jag vill ha mitt sound.
För när vi hade vår session,
var det min första session för det nya kapitlet
så jag visste liksom inte hur jag ville ha det.
Det här världen vi lever i.
Den har lite ABBA- och Queen-vibbar.
Så om jag åker hem med vår låt,
kan det vara en bra låt att visa för producenterna i Stockholm,
att det är såhär vi vill ha det.
Jag vill typ, typ...
Vad skulle en folkmassa sjunga som...
- Den sortens... - Ja.
Hur gick det idag?
- Skit. - Vadå, på vilket sätt?
Det blev ingen låt.
Jag sprutar ut idéer, men han vill alltid ändra det till nåt annat
och sen kommer han på sig själv... Nej...
Jag har aldrig...
En gång har jag lämnat en studio utan att skriva en låt.
Tim reser runt i världen åt mig.
Han åker runt Europa och USA och har möten.
Känner du dig stressad att du inte kan leva upp till Tims förväntningar?
Ja, lite så.
Eller, det är vad som är skönt med Tim, han har ju drivet.
Du är ny i din roll som internationell artist.
Tim är ny i sin roll som manager.
Jag är ny i min roll som creative director.
Alla gör vad vi kan.
Alla är lite, inte skakiga,
men lite: "Okej, hur ska vi bygga det här?"
Det räcker inte här att sjunga bra och spela piano, här måste man vara bäst.
Alla är duktiga här.
Alla kan spela piano. Alla kan sjunga.
Och jag är ingen bra sångare.
Det finns tusentals såna som jag.
STOCKHOLM
Det värsta jag vet är att vara här. Jag vet inget som är värre.
Jag fattar inte varför.
Du känner ju hur varmt, trångt och äckligt det är.
Jag vill bara härifrån.
Jag ramlar ju när jag går in för det finns så mycket saker.
Det är så varmt. Jag kan inte öppna fönstren, då måste jag ta ner allt.
Jag har koll på mitt kaos.
Var har jag lagt mitt pass? Eller mitt leg? Eller min plånbok?
Jag har tappat bort den igen.
Tja.
PREMIÄR AV DEN SVENSKA SOMMARTURNÉN
En bastrumma 20-tummare, en 22-tummare här.
Den säger: "Plopp, plopp, plopp."
Den säger: "Boom, boom boom."
Kommer publiken här fatta vad vi gör?
Intro.
Tanken är att vi ska lyssna och komma med anteckningar...
Nu lyssnar vi med publikens öron.
Jag har två saker som jag känner på en gång.
Det där "da da da da da da da" som ligger i spåret.
- Ska det bort kanske? - Du vill inte ha typ...?
Nej, det är det jag vill bli av med, De krockar.
- Men jag ska klinga samma ackord? - Klinga.
Jag bad Zimney att ta bort...
Alltså... Så att det verkligen blir...
Kan du få det ännu mer, som...
Det är 60 minuter, håll käften, smäll.
Bas, sex.
Gitarr... sönder.
Du... sönder.
- Älskar er. - Älskar dig.
Bra snack.
Benjamin, Benjamin, Benjamin, Benjamin!
"I'm back."
När jag gjorde det där snurret med stativet...
Och jag ser en tand flyga. Jag bara: "Nej, nej, nej!"
Jag vänder mig om till bandet...
Och de bara...
De trodde att jag sa åt dem att le.
Så de bara...
"Ja, jag ler ju!"
Är Benjamin lite söt? Är du söt, gubben?
Bianca, älskling, ligger du där med din lillebror?
Mamma jobbade på teatern fyra kvällar i veckan.
Man har kanske barnvakt men jag tvingade henne att få följa med.
Doften av de mörkröda korridorerna på Göta Lejon.
Alla scentekniker som sätter upp kulisserna.
En dirigent sitter med orkestern och stämmer instrumenten.
Man hör publiken.
Man hör folk sätta sig.
Ridån öppnas och ouvertyren börjar.
Och jag får leva i en sagovärld varenda kväll.
Vi filmar hans lilla dans.
Benjamin har aldrig tvivlat på vad han ska bli.
Han har alltid tänkt att han vill stå på scenen.
Det har inte varit tal om nåt annat.
Om man var ute och gick och såg nåt upphöjt
visste man att han skulle gå upp och ge en show.
Det var som om han andades musik, teater, dans.
Jag som jobbat med så många olika skådespelare
kan urskilja vad som är kvalitet och inte.
Och Benjamin har nåt alldeles extra i sitt DNA.
Jag trodde att han skulle bli en av världens största musikalartister,
vilket han absolut kunde ha blivit.
Men jag förstod tidigt att han var mer inriktad på att bli en artist,
skriva låtar och ha den karriären.
- Vi ska flyga loop. - Alltså, upp och ner?
Ska jag utsätta mig för detta innan ett gig?
Ja, det är det häftigaste du kommer att uppleva i ditt liv.
Och det här är safe?
- Vad? - Är det safe?
Det blir jättebra.
Fy fan!
Jävlar!
Vad häftigt!
- Tack som fan. - Det gjorde du bra.
Vad jag är snurrig.
Jag drar och spyr.
Vi ses.
- Krya på dig! - Ja, detsamma.
På den tiden då jag lyssnade på dem... Jag var ett sånt fan.
Och nu gör jag en hel platta med dem. Det är ändå fett.
Om man vill testa att göra refrängen mer...
"I feel alive! Can you feel it?"
Att göra det ännu tydligare att det är en kör.
Precis, ska vi börja från början?
Vi testar.
Ja.
Den är synkop.
Man skulle nästan vilja ha... Typ.
Såhär går det till när Benjamin kommer in. Han kommer in...
Sen början han. Det ska börja såhär...
Det kommer upp genom golvet.
Såhär ser jag musikvideon...
Han är bra på att måla en tydlig bild, visuellt.
Nu är det så här...
Det kan vara det men i nåt slags vatten, liksom.
Ofta kommer det 451 röstmemon.
Och ofta memon när det verkar som att han spelar hemma hos sin mamma.
- Ja. - Varför har han inte ett piano själv?
Han borde kunna ha...
Sen finns det memon där han är andfådd,
och ska sjunga en melodi samtidigt och visa ett trumbeat
och en basgång och ett fill.
Och sen var fyrverkerierna ska komma i den sista refrängen.
Exakt.
SKANSEN STOCKHOLM
När jag var tio, elva bast, stod jag på den här scenen med min mamma.
Och jag sprang längs hela catwalken, och sa: "Kom igen, Skansen!"
Det var fullt.
Sen, ungefär sju eller åtta år senare,
stod jag på den här scenen, och skrek: "Kom igen, Skansen!"
Då var det inte lika många fans.
Sen, åtta år efter det.. Ikväll, då kan jag skrika.
Hur är det, Skansen?
Ni där bak, jag hör er inte!
Skansen, jag tror vi kan högre!
Kom igen, Skansen, det ska koka!
Högre, Skansen!
Jag älskar dig!
- Jag älskar dig! - Jag älskar er.
Vi går in.
- Det såg ut som om du hade kul. - Jadå, men jag hade också hjärnspöken.
Fan också. I mitt huvud,
det var som att jag hade en djävul här
som sa att jag var dålig och inte kunde röra mig och att folk, du vet...
Det var så mycket spänning att jag ville ha en revansch från när jag var här sist.
- Och den fick du. - Ja, men det låg mycket...
Du vet, ett litet fel i första låten.
Det ligger kvar och så gör jag ett fel i andra.
Det är inget som nån märker, men jag är inte 100 % närvarande.
Jag har nån som tittar på mig utifrån och liksom...
Ja, och Jossan har packat mina kläder och allt.
Ja.
Ja, jättekonstigt.
En riktig lägenhet som jag äger.
- Okej då. - Välkommen.
- Kan jag gå in med skor? - Ja, gör det.
Va?!
Vad gör jag när jag är själv?
Kollar jag på en film? Nej.
Lagar jag mat? Nej.
Jag är ju helst omringad av folk.
Då kan jag vara trevlig och social.
Jag når ju inte.
När jag är själv vet jag inte riktigt vem jag är.
Jag är fucking här nu!
I fall in love on the ceiling.
Call you mine is all I want to do. I can fly...
Alltså.
"I can fly."
- Känns den här bra att spela? - Ja.
Ja.
- Kul. - Vi testade lite av det här...
- att ha i refrängen. - Jättekul.
Låter det skit får du säga det.
Det kommer jag göra.
Jag skulle verkligen vilja få ut...
Ännu mer?
- Och vad spelar du där? - Jag spelar den också då.
Kanske är det plinget som är lite för glatt?
Okej...
Vad händer om du är i nåt slags brass?
Fan vad duktiga ni är.
Jag har aldrig släppt nåt som låter såhär internationellt. Eller så här bra.
Den kommer ju inte flyga här hemma.
Folk vill inte höra mig på engelska här.
Jag kommer knappt ens att titta på topp 50-listan på lördag.
God morgon allihopa.
Fredag den 26 januari, det är fortfarande mörkt ute men det är en solig dag
för jag släpper min första singel på två år. "Kite".
"Kite".
Trettio sekunder.
Tjugo.
Tio, nio, åtta, sju..
sex, fem, fyra...
Det här är hans första riktiga nya låt på två år.
Han har pratat i flera år om att han skulle vilja breaka utomlands.
Har man Låten med stort L så har man en chans.
Jag skulle säga att det här är Låten med stort L.
Vilka recensioner du får.
Den är nummer etta just nu, det är lite overkligt för mig.
- Grattis. - Vår första låt.
Vad är det som händer här? Vi kan se om det är uppdaterat.
- I Danmark är den i topp sex. - Det är ju skitbra.
- Trea i Norge. - Nej?
I Polen är du i topp 10. Vilka andra länder?
I Holland är vi på 18:e plats.
Till slut kom dagen.
Den är här. Vi har nu presenterat nästa era.
Officiellt.
Vi har lyssnat igenom alla låtar.
Vi kan göra en snabb lyssning igen och välja ut var de platsar.
Vi börjar från toppen.
- Vad heter låten? - "Starlight".
Va? "Starlight"?
Har jag skrivit en låt som heter så?
"Cardboard Box", nej.
Om inte det här blir en hit, knulla mig.
"Backwards", nej. Det är en bra låt dock.
"Starlight", hej då för den här plattan. En hit, men produktionen är kaos.
Det är för mycket att göra på den. Den sista refrängen är jävligt bra.
Vad sjukt, vi har kastat låtar idag. Är inte det en progress i sig?
Ja, vi har blivit av med 30 låtar genom att skippa B-listan.
BENJAMIN OCH HANS MANAGER TIM BEGER SIG UT FÖR ATT PRESENTERA MUSIKEN
FÖR BRANSCHLEDARE ÖVER HELA EUROPA
Nu är vi i Berlin på Universal Headquarters kontor.
Vi ska ha nåt möte med några värstingar och spela upp låtar för dem.
FRANK BRIEGMANN VD Universal Centraleuropa
Det är ju jättebra. Du rör dig riktigt snabbt.
- Ja! - Alltså, när man hör det...
Jag har skrivit 120 låtar och vi kastade kanske 100 av dem.
Den nya musiken är som gjord för mig som artist.
Det är ju en popmarknad.
Han känns som en Bond-skurk med så mycket makt.
Det enda som fattades var hans lilla katt.
Jag ska göra dig stor.
Sverige har en lång, stolt historia av att exportera
grupper, band, kvinnliga popartister, låtskrivare, producenter.
Men vi har aldrig lyckats exportera en manlig popartist.
Det är därför vi är här idag.
När vi började jobba tillsammans ville vi hitta
vad som är Benjamin utanför Sverige.
Vi har ett uppdrag att göra nåt som aldrig har gjorts förut.
God Jul. Glad midsommar.
Vi är i Paris.
Vi var i London tidigare i dag.
Nästa vecka ska vi till Italien och veckan därefter är vi i Amsterdam.
Jag har alltid sett mig som underhållare än bara artist eller låtskrivare.
Jag gör danslåtarna,
men jag kan också sitta vid flygeln och göra den sista låten med hela arenan.
Som typ "Hey Jude".
Kolla hitåt.
Ha armarna som om du håller om den.
Tack.
Du kan sitta ännu mer bredbent.
Möte i London. Möte i Paris. Tillbaka hit för fest till klockan elva.
Jag ser långsiktigt på mitt artisteri.
Det blir som ett nytt kapitel.
Jag är väldigt exalterad över allt som kommer.
- Hur mår du? - Jag mår bra.
Jag är en stor lögn.
Hade folk sett det här om mig...
Jag ser blek, röd och ful ut i ansiktet.
Det här är ju mitt riktiga jag.
Varför... Alltså...
Fuck!
Jag hatar den här fucking...
Jag orkar inte att folk tänker: "Har han gått upp i vikt?"
eller "Oj, vad ful han är i verkligheten."
Vinnaren av Lilla Melodifestivalen 2006 är Benjamin Wahlgren Ingrosso med Hej Sofia!
Jag hade inga vänner i skolan.
Så när jag vann Lilla Melodifestivalen var det stort för mig.
Jag trodde på allvar att folk i skolan skulle säga: "Grattis!"
Men när jag kom till skolan var det dödstyst och folk skrattade åt mig.
Det startades en Facebook-grupp som hade 15 000 följare.
"Vi som hatar Benjamin Wahlgren Ingrosso".
Jag tog till mig av det som skrevs.
"Den där käcka lilla ungen, han är så äcklig."
"Jag hatar hela den familjen,
men den där lilla killen med hatten, han är pricken över i:et."
"Han är tjock, blek och äcklig."
Vänta bara...
Hela mitt liv har handlat om att vända folks uppfattning.
Det är de kommentarerna jag ser när jag står på scen.
Det var exakt det jag kände.
Men i en timme kände jag: "Jag ska fan visa dem."
Och det är inte heller kul.
Då får man bara ett fejkat smil.
Jag hade kul men också hjärnspöken.
Ni tycker säkert att jag bara är nån tönt i en rosa T-shirt.
Vad är det för attityd? Du satt ju längst fram.
- Det är bara i ditt huvud. - Det är det inte! Snälla!
Det är sjukt att se nån som är på toppen,
hur det ändå inte kan ge dig trygghet och kärlek.
Det visar bara att alla är mänskliga,
det spelar ingen roll vilken fame du har, hur många som applåderar.
Så många pratar alltid om den här glädjen runt Benjamin.
Den glada Benjamin. Han är det.
Men det finns ett sånt extremt självkritiskt självhat.
Alla dessa karaktärer har han varit sen han var fyra år.
Antingen är det ett sätt att hitta sig själv eller så är det bara en lång flykt.
Fan, jag vet inte.
Ja, klart jag är lycklig.
Jag vill inte se tillbaka på det här när jag är äldre:
"Jag minns knappt det för jag var så uppe i nåt annat."
Men igår stod jag där uppe och grät, för jag var så stolt över mig själv.
Då fick jag väl den lilla stunden.
LOS ANGELES
God dag!
- Hej, sir. - Hur mår ni?
Titta vem det är, Mr Baby. Det är en popstjärna.
Jag har redan lite av en struktur i mitt huvud när det gäller låten.
Jag hör att den här låten är introt, typ,
som börjar två minuter innan låten ens börjar...
Ja.
Det enda jag saknar är nåt slags...
Ja.
Ja, för fan.
I know you know, it kind of shows,
I'm the angel, I'm the devil, I'm the joke.
Roll out of bed, I just got dressed, I'm still the same me, forget the rest.
Visst.
Det är vad jag kommer ifrån.
Teatern, musikal, ABBA, Freddy Mercury.
Det finns så mycket ocoolt i den, som jag dör för.
- Alltså... - Som är coolt.
Ja, men här försöker jag inte vara nån. Det här är Benjamin.
Kanske bara: "Look who's laughing now."
Ja, det skulle vara bra.
STOCKHOLM SISTA SPELNINGEN PÅ SVERIGETURNÉN
Kolla.
Skitsnyggt.
Jag älskar att man bara anar det.
Det är som Matrix möter Elvis Presley.
Alla kommer att fråga: "Var fan har ni hittat det här?"
- Hur känns det? - Jag är så taggad.
Det ska bli så kul. Den ultimata revanschen.
Är det en revansch?
Ja, jag spelade här 2019 med Felix Sandman.
Värsta giget i mitt liv.
Ja.
Så att...
Nej, men jag trodde att alla var här för honom.
Det stod bara "Felix" i folks pannor. Folk sjöng inte med.
Jag hade riktigt dåligt självförtroende.
Tack för ikväll!
Jag jagar dessa kickar för att få bekräftelse.
Jag har hållit på sen jag var sju.
Jag är rätt trött på att ständigt jaga.
Om jag har framgången i Sverige som jag har jagat sen jag var liten,
och sen säga: "Jag ska breaka utomlands, då fattar svenskarna att jag har talang."
Men om de nu redan fattar det, varför då försöka bli världsartist?
Jag kommer bara att gå in i väggen.
2024, då börjar vi ta oss in i Europa.
2025 har vi tagit över Europa och börjar ta oss in i USA.
2026...
Då kuppar vi den här jävla staden.
FORTSÄTTNING FÖLJER
Undertexter: Joachim Lindström plint.com