Downloaded from YTS.MX
‫כל חיי רציתי להיות יפה.‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫חשבתי שזה ישנה הכול.‬
‫הסיפור שלי היום התחיל בעבר.‬
‫לפני מאות שנים,‬ ‫אנשים נהיו תלויים מדי בדלק מאובנים.‬
‫הם בזבזו את המשאבים הטבעיים של כדור הארץ,‬
‫והכוכב שקע במהרה לתוהו ובוהו ולמלחמה.‬
‫אנחנו קוראים לאנשים האלה "חלודים".‬
‫על כמה מהמדענים הטובים ביותר‬
‫הוטל להציל את מה שנשאר מהציביליזציה,‬
‫והם חשבו על משהו מהפכני.‬
‫תוכנית למקור כוח מתחדש אמיתי.‬
‫אבל זה לא פתר את הבעיה הכי גדולה בעולם.‬
‫הטבע האנושי.‬
‫חילוקי הדעות בין האנשים המשיכו ליצור‬
‫מעמדות, שבטים,‬
‫מדינות,‬
‫מה שמנע מהם לראות‬ ‫את האנושיות המשותפת שלהם.‬
‫אז הם מצאו פתרון קיצוני.‬
‫השינוי.‬
‫כולם, ביום הולדתם ה־16,‬ ‫עוברים ניתוח משנה חיים‬
‫כדי להפוך את עצמם למושלמים ככל האפשר.‬
‫וכשכולם מושלמים,‬
‫הסכסוך מתפוגג.‬
‫כולם בריאים,‬
‫מאושרים, יפים.‬
‫אבל יש את כל השאר, שממתינים לניתוח שלנו.‬
‫עד אז, אנחנו פחותים.‬
‫מנוכרים.‬
‫אנשים קוראים לנו...‬
‫כעורים.‬
‫- כעורים -‬
‫מראה, תעשי אותי יפה.‬
‫בוודאי, טלי.‬
‫זו גרסה 732 של "מורפו".‬
‫- אף: נתחרה עד הגג! -‬
‫כן. תפסתי. הנה.‬ ‫-כן, הצלחתי.‬
‫מה לקח כל כך הרבה זמן?‬ ‫-הרגליים שלי קצרות יותר.‬
‫לעת עתה...‬ ‫-איזה ערב זה?‬
‫אני חושב שזה ערב קזינו.‬
‫הם ממש נהנים.‬
‫אף אחד לא נראה‬
‫נבוך או מנודה או בלי חיוך.‬
‫- מיקום: אחוזת גרבו, פנטהאוז -‬
‫כל כך הייתי רוצה להיות שם שזה כואב.‬
‫את תהיי שם, בעוד שלושה חודשים בדיוק.‬
‫כן, אבל לא מחר. כמוך.‬
‫אני יודע. אני לא מאמין.‬
‫אני לא אזהה את המקום הזה בלעדיך.‬
‫אתה זוכר שפרצנו למעונות בפעם הראשונה?‬
‫והכרחת אותי לעשות פעלול.‬ ‫-לא הכרחתי אותך.‬
‫את כן.‬
‫לא נכון.‬ ‫-כן נכון.‬
‫אתה מת לזה? אתה ממש מתרגש?‬
‫כן, אבל מה אם לא אזהה את עצמי?‬
‫נו, באמת.‬
‫לא משנה כמה יפה הם יעשו אותך,‬
‫רוח הרפאים של האף הענק הזה‬ ‫תרדוף אותך לנצח.‬
‫כמו שתמיד אהיה "מלוכסנת",‬ ‫גם כשהעיניים יתאימו לפנים שלי.‬
‫אני אוהב את העיניים שלך.‬
‫הן מה שהופך אותך למי שאת.‬
‫עדיין נהיה עצמנו,‬
‫פשוט...‬
‫נהיה טובים יותר.‬
‫רק אל תשכח את חייך הקודמים, בסדר?‬
‫באמת?‬
‫לא תיתן להם להסיר את הצלקת שלך, נכון?‬
‫הבטחתי.‬
‫תמיד היית החלק הכי טוב במקום הזה.‬
‫את עדיין כזאת.‬
‫יש משהו שרציתי...‬ ‫-חשבת פעם...‬
‫סליחה, תתחילי.‬ ‫-לא.‬
‫אתה תתחיל.‬
‫בסדר.‬
‫חשבת פעם על‬
‫מתי שסוף סוף נהיה יפים,‬
‫אם יש עולם‬
‫שבו...‬
‫אולי את ו...‬
‫בסדר.‬ ‫-זה היה...‬
‫זה היה קרוב.‬ ‫-ממש קרוב. כדאי שנלך.‬
‫כן. בסדר.‬
‫רגע, תבטיחי לי‬ ‫שלא תסתבכי בצרות כשלא אהיה פה.‬
‫בסדר? תקשיבי.‬
‫אני לא יודע אם אעמוד בזה‬ ‫אם לא תהיי שם בתשעה בספטמבר.‬
‫גם אני לא.‬
‫מה לגבי זה? תפגשי אותי בגשר בעוד חודש,‬
‫ואני אספר לך על הכול.‬
‫באמת?‬
‫באמת.‬
‫טוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫טלי, הגיע הזמן להתעורר.‬
‫בוקר טוב.‬
‫היום יום שישי, 18 ביוני.‬
‫כל המעונות, נא להגיע לאודיטוריום פארן.‬
‫אספת הסיום תתחיל בעוד חמש דקות...‬
‫אל תהיי איטית רק כי את מכוערת.‬
‫כשיהיו לי רגליים ארוכות, אקרע אותך.‬
‫ראית אותם, סקיני?‬
‫הם באמת ברחו אל "הסמוק".‬
‫אתמול.‬ ‫-לא חשבתי שהם יעשו את זה.‬
‫לא נראה לי שהם יצליחו.‬
‫כי הסמוק לא קיים.‬
‫אתה מדבר שטויות, דקס.‬
‫דיוויד לקח אותם באופן אישי.‬
‫הדיוויד?‬ ‫-שמעתי שהוא מסוכן.‬
‫הוא מהפכן.‬
‫הוא בגובה שני מטרים והולך על המים.‬ ‫-תשתוק, דקס.‬
‫קבלו בבקשה את מושלת המחוז, ד"ר ניה קייבל.‬
‫לאלה מכם שחוגגים יום הולדת 16 היום,‬
‫אתם באמת על הסף של מטמורפוזה.‬
‫השינוי מתחיל בהליך אלגנטי אחד‬
‫שיהפוך אתכם למושלמים,‬
‫מבפנים ומבחוץ.‬
‫אתם תהיו יפים וחופשיים‬
‫משנאה ואפליה על סמך המראה שלכם.‬
‫אני מתרגשת כל כך שתתפסו את מקומכם בעיר‬
‫ותחיו את החיים שלהם חיכיתם.‬
‫היפיופים של מחר, אנא התייצבו.‬
‫פריס...‬
‫הגשר. חודש אחד.‬
‫אל תאחר. בסדר?‬
‫סגור.‬
‫נתראה, מלוכסנת.‬
‫נתראה.‬
‫סליחה. אני מצטער.‬
‫היי.‬
‫בן זוג?‬
‫החבר הכי טוב.‬
‫תני לי את גלולת מברשת השיניים.‬
‫גלולת מברשת שיניים אחת.‬
‫ברוכים הבאים, תלמידים חדשים,‬ ‫לשנה הראשונה שלכם במעונות.‬
‫את חדשה כאן?‬
‫כן.‬
‫אני פריס, אבל כולם קוראים לי "אף".‬
‫אני טלי.‬
‫אבל איך נקרא לך?‬
‫את בהחלט תהיי יפה יותר‬ ‫בלי העיניים המלוכסנות.‬
‫מלוכסנת.‬
‫אף ומלוכסנת, אני אוהב את זה.‬
‫מה קרה, טלי? את לא רוצה עיני זהב,‬
‫כמו שלי?‬
‫זה כאילו אנחנו בלתי נראים.‬
‫בואי נבטיח משהו.‬
‫איזו מין הבטחה?‬
‫כל עוד אנחנו כאלה...‬
‫מלוכסנת.‬
‫לא נהיה "כעורים".‬
‫מלוכסנת!‬
‫זה עבור זה, אנחנו נהיה...‬
‫מספיקים.‬
‫רגע, מלוכסנת. חכי.‬
‫החברים הכי טובים לנצח.‬
‫בתקופת החלודים,‬
‫תלות בדלק מאובנים השמידה את כדור הארץ,‬
‫הרעילה את האוויר, האדמה, ואספקת המים שלנו,‬
‫מה שגרם לפילוג, סכסוך, ולהתמוטטותם הסופית.‬
‫אבל למרבה המזל,‬ ‫צוות המהנדסים הביולוגיים הכי טובים שלנו‬
‫יצר פרח מהונדס גנטית,‬
‫סחלב הנמר הלבן.‬
‫הצמח המופלא הזה מקשט את אזורי הכפר‬ ‫ומעניק אנרגייה לערים שלנו.‬
‫מתחיל בסריקה 196.‬
‫- אף - איך בעיר? -‬
‫- שלום? -‬
‫בעוד חודשיים ו־12 ימים, את תהיי יפה.‬
‫טלי, הגיע הזמן להתעורר.‬
‫בעוד חודשיים ושלושה ימים, את תהיי יפה.‬
‫אסימטריה נרשמה להליך התיקון.‬
‫צבע עיניים מועדף?‬
‫זהב.‬
‫סריקה 200 הושלמה.‬
‫ההליך הוא המשווה הגדול.‬
‫- אף - איך בגרבו? אתה עדיין חי? -‬
‫- אין הודעות חדשות -‬
‫- אני מתה לראות אותך הערב! -‬
‫תפתחי, בבקשה.‬
‫היציאה אסורה בשעות העוצר.‬
‫נאסר על החלונות...‬
‫פותחת חלון.‬
‫אף!‬
‫אף? איפה אתה?‬
‫סליחה.‬ ‫-שלום, יפיופה.‬
‫סליחה. אתה יודע איפה נמצאת אחוזת גרבו?‬
‫היא ממש שם.‬
‫לא מעט פעמים ו...‬
‫כאילו, זה יפהפה.‬
‫פריס?‬
‫היי.‬
‫זו תחפושת נהדרת.‬ ‫-תודה!‬
‫כן, אבל מסיבת הספארי מתקיימת בכיכר.‬
‫אף...‬
‫זאת אני.‬
‫טלי...‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫לא באת לגשר...‬
‫כן, אז התגנבת פנימה?‬
‫דאגתי, ואתה אף פעם לא מאחר.‬
‫כן, אני לא יודע. המצב כאן שונה.‬
‫לא ממש ידעתי על מה נדבר.‬
‫את תביני כשתהיי יפה.‬
‫אמרנו, "החברים הכי טובים לנצח".‬
‫אולי נהיה.‬
‫בעוד כמה? חודשיים?‬
‫הצלקת שלך.‬
‫הבטחת לי.‬
‫התעוררתי מהניתוח‬ ‫והבנתי שלא רציתי אותה יותר, טלי.‬
‫אל תקרא לי טלי.‬
‫אתה קורא לי "מלוכסנת".‬
‫כן.‬
‫אותר אדם לא רצוי.‬
‫- מעיל באנג'י -‬
‫מה היא עושה?‬
‫כאן הפיקוח.‬
‫אותר אדם לא רצוי.‬
‫אין לך אישור להיות כאן.‬
‫תעצרי.‬
‫תתרחקי מהמעקה.‬
‫סליחה.‬
‫כאן הפיקוח. תישארי במקומך.‬
‫תעלי או ששתינו ניתפס.‬
‫זה היה מטורף!‬
‫חשבתי שתיפלי בסיבוב הפרסה.‬
‫כן, גם אני.‬ ‫ואני לא לובשת מעיל באנג'י הפעם.‬
‫רגע, מה?‬
‫קפצתי מגרבו. לכן הם רדפו אחריי.‬
‫רגע, במעיל בנג'י?‬ ‫-כן.‬
‫מאיזה גובה?‬
‫גבוה מדי.‬
‫את מגניבה יותר ממה שאת נראית.‬
‫את צוחקת עליי? הצלחת להימלט מהפיקוח.‬
‫יום שלישי רגיל.‬
‫מה עשית ליד הנהר?‬
‫סתם פעלולים.‬
‫את רוצה ללכת למטבח?‬ ‫-הוא נעול.‬
‫אז?‬
‫איך לא היינו חברות עד עכשיו?‬
‫- שידור 4, חדר האוכל, 2:14 בבוקר -‬
‫אבל אל... בסדר.‬
‫רגע, יש פה קאפקייקס.‬ ‫-פה? מושלם.‬
‫איך גילית את זה?‬
‫לחיים.‬
‫ממש טעים.‬
‫איך זה היה?‬ ‫-איזה חלק?‬
‫המסיבה, העיר, הכול.‬
‫את נראית כמו מישהי שהתגנבה בעבר.‬
‫פעם אחת לגני התענוגות, אבל...‬
‫לתוך העיר עצמה? אף אחד לא עושה את זה.‬
‫זה כמו...‬
‫זה כל מה שהם הבטיחו לנו.‬
‫מה עם החבר שלך?‬
‫הוא נשאר אותו הדבר, רק יפה?‬
‫כאילו...‬
‫זה בטח קשה לראות פנים כאלה‬
‫אחרי חודש בלי, את מבינה?‬
‫כואב להישאר מאחור.‬
‫יש לך מיליון חברים. ראיתי אותך.‬
‫כל האנשים שאכפת לי מהם אינם עכשיו.‬
‫טוב, סקיני, יש לך אותי.‬
‫לחודשיים, בכל מקרה.‬
‫רגע, ספטמבר?‬ ‫-בתשיעי.‬
‫אין מצב.‬
‫יש לנו יום הולדת באותו יום.‬
‫רגע. מה?‬
‫כן!‬
‫אז יש לך אותי לנצח.‬
‫מה שמך האמיתי?‬
‫איך יקראו לך אחר כך?‬
‫שי.‬
‫טלי. איזה צבע עיניים את רוצה, שי?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני אקח זהב שיתאים לשיער שלי.‬
‫השיער שלך חום.‬
‫לא להרבה זמן.‬
‫שיעור המטמורפוזה שלך מתחיל בעוד עשר דקות.‬
‫היי.‬ ‫-בואי נלך.‬
‫כן, אני יודעת. נאחר לשיעור.‬
‫אנחנו לא הולכות לשיעור.‬
‫כן, יש קורס למתחילים? או...‬
‫ככל שתרכבי יותר, זה ילמד את הסגנון שלך.‬
‫פשוט תישעני ותתמסרי.‬ ‫-את גורמת לזה להישמע קל.‬
‫תעלי על הבורד, טלי.‬
‫ואלה עובדים? ל...‬ ‫-כן.‬
‫כשמתחילים, צמידי ההתרסקות עובדים.‬
‫קטן עלייך. את כישרון טבעי.‬
‫ואו, זה שונה.‬
‫כן.‬
‫יו, ואו... טוב...‬ ‫-היי.‬
‫תכווצי את שרירי הליבה.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫קטן עלייך. מוכנה?‬
‫שלוש, שתיים, אחת...‬
‫כן, לא ככה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫זה יעבור.‬
‫את צריכה להתמסר ולהאמין שזה יקרה.‬
‫זה ניצחון הרוח על החומר. אני לא מבינה...‬
‫איך אפשר לא לפחד, למרות ש...‬
‫סקיני, היי!‬ ‫-כן. מה קורה?‬
‫זה היה מדהים.‬ ‫-אמרתי לך.‬
‫הסמוק באמת כזה?‬
‫זה... ספר?‬
‫את רוצה לקרוא אותו?‬
‫- הנרי דיוויד ת'ורו - וולדן -‬
‫כן, אני רוצה לקרוא אותו.‬
‫טוב, ואו. זהירות. הוא בטח בי איתו.‬
‫מי?‬
‫רגע, את טלי.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫באמת קפצת מגרבו?‬
‫זה...‬
‫למי סיפרת?‬
‫רק... לכולם.‬
‫אלוהים.‬
‫ממש קטלנית.‬
‫מה? זה קטלני.‬ ‫-הם יוכלו לסרב לניתוח שלי.‬
‫הם לא ימנעו ממך להיות יפה.‬
‫את לא יודעת.‬ ‫-הם רוצים שתהיי יפה.‬
‫כולנו רוצים, עם פנים כאלה.‬
‫אם את רוצה ללמוד לעוף,‬ ‫את צריכה ללמוד ליפול.‬
‫אני מכירה רק ארבעה ילדים שמתו מזה.‬
‫בסדר. קדימה!‬ ‫-למה שתגידי את זה?‬
‫היי. תתרכזי.‬
‫תזרמי עם זה.‬
‫תמצאי איזון.‬
‫היי, טלי! את מצליחה.‬
‫אלוהים.‬
‫רוצה לראות טריק?‬
‫כן.‬
‫כוס מים, בבקשה.‬
‫כוס...‬
‫כוס... קאפקייק.‬
‫קאפקייק.‬
‫אלוהים.‬
‫היית צריכה לראות את מסיבת יום ההולדת‬ ‫שערכתי לפריס בשנה שעברה.‬
‫היא הייתה מדהימה.‬
‫שאכפיל את הצד השמאלי שלי?‬ ‫כי הצד הימני שלי...‬
‫אני שונאת אותו.‬
‫הסימטריה מוערכת יותר מדי.‬ ‫-היא לא.‬
‫זה סימן לבריאות.‬
‫אנחנו מתוכנתים ביולוגית להעדיף את זה.‬
‫אהבתי את זה. זה טוב.‬
‫מה הכינוי שלך? אני אוסיף אותך.‬
‫- מציאת חברים‬ ‫חיפוש כינוי -‬
‫מחקתי את החשבון שלי. אני לא שם.‬
‫מה? למה?‬
‫זה גוזל זמן.‬
‫בסדר. מה עוד יש לך לעשות?‬
‫- שי עיצוב 4 -‬
‫- שי עיצוב 5 -‬
‫אלוהים.‬
‫את רואה את זה, טלי?‬
‫אני לא מאמינה שסוף סוף‬ ‫נתחיל את חיינו מחר.‬
‫דרך אגב,‬
‫אהבתי את זה.‬
‫כן?‬ ‫-כן, עונות השנה והמים.‬
‫זה נשמע ממש יפה.‬
‫זה גורם לי לרצות לבקר.‬
‫יהיה נורא לא לעשות את זה?‬
‫את הניתוח.‬
‫שי, אל תדברי ככה.‬
‫אנחנו חייבות.‬
‫באמת?‬
‫מה החלופה?‬
‫להיות עבשות ומקומטות?‬
‫זה מנוגד לכל מה שלימדו אותנו.‬
‫לדעתי, קמטים הם מגניבים.‬
‫לא נכון.‬
‫כן.‬ ‫-לא נכון!‬
‫טלי. כן.‬
‫אז תהפכי לפריקית?‬
‫ותחיי על אגם לבדך, תאספי שעועית כמו ת'ורו?‬
‫אולי אלך לסמוק.‬
‫המקום הזה הוא מיתוס, סקיני.‬ ‫זה לא מקום אמיתי.‬
‫אנחנו בבית הספר ארבע שנים,‬ ‫ואנחנו בהחלט האנשים הכי מסובכים כאן.‬
‫אם הסמוק היה אמיתי, היינו יודעות על זה.‬
‫את יודעת על זה?‬
‫ניפגש בגרינבלט בעוד שעתיים.‬ ‫-לא. רגע, למה? מה נעשה?‬
‫פעלול אחד אחרון.‬
‫שי!‬
‫מה יש בתיק?‬
‫היי, את לא יכולה ללכת לשם.‬ ‫המגדלים יאתרו אותנו.‬
‫זה בסדר. עשיתי את זה מלא פעמים. בואי.‬
‫בסדר.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-תניחי את הטבעת על הענף.‬
‫הם יחשבו שאנחנו בפיקניק.‬
‫הבורדים שלנו לא יעבדו שם. אין רשת.‬
‫הם מגנטיים. יש מתכת בנהר, מינרלים.‬
‫תיצמדי למים. יהיה בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫לאן אנחנו הולכות?‬ ‫-את תראי.‬
‫מעולם לא הייתי בחורבות החלודות. מה זה?‬
‫החלודים קראו לזה רכבת הרים.‬
‫היא לא עובדת יותר, אבל הגלישה מדליקה.‬
‫בואי.‬
‫תסמכי עליי.‬ ‫-בסדר.‬
‫נצטרך לחזור בקרוב. נפספס את שעת עוצר.‬
‫תשכחי מהעוצר.‬
‫תראי את החורבות מכאן.‬
‫טלי, אני צריכה שתבטיחי שלא תספרי לאף אחד.‬
‫מה לא לספר לאף אחד?‬ ‫-כל דבר. איך להגיע לכאן, איך לקרוא לו.‬
‫למי לקרוא?‬ ‫-פשוט תבטיחי.‬
‫שי, את חברה שלי. אני מבטיחה.‬
‫אז בואי נתחיל.‬
‫מה זה?‬
‫צור ופלדה.‬ ‫אם דופקים אותם זה בזה, נוצר ניצוץ.‬
‫שי, למי את קוראת?‬
‫לדיוויד.‬ ‫-מה?‬
‫הוא אמיתי, טלי.‬ ‫הסמוק אמיתי, והוא יגיע בכל רגע.‬
‫את צוחקת עליי?‬
‫אם יתפסו אותנו, הניתוחים שלנו יבוטלו,‬
‫ואנחנו נהיה לבד לגמרי.‬
‫אני לא אעבור את הניתוח.‬
‫חשבתי שצחקת איתי הבוקר.‬
‫לא.‬
‫טוב, תקשיבי. הסמוק? זאת אלטרנטיבה.‬
‫דרך אחרת לעשות דברים.‬
‫אף אחד לא שופט אותך לפי המראה שלך.‬ ‫העניין הוא מי את מבפנים.‬
‫יש שם הרבה ילדים מכל מיני מקומות שונים.‬
‫הספר שקראת? זה ככה.‬
‫זה פשוט ויפה. ו...‬ ‫-רגע, היית שם?‬
‫לא. אני...‬
‫נפגשתי כאן עם דיוויד כמה פעמים.‬
‫אבל בערב שבו קפצת מגרבו,‬
‫הייתי אמורה ללכת עם כמה מחבריי.‬
‫השתפנתי.‬
‫אבל אז פגשתי אותך,‬
‫ועשינו את כל הפעלולים, ואהבתי את ההרגשה.‬
‫אני אוהבת לקרוא ספרים וליצור דברים,‬ ‫ולא עושים דברים כאלה בעיר.‬
‫עוברים את ההליך, אומרים לך מה לעשות,‬
‫וזה הכול.‬
‫שי...‬
‫שי, אני פשוט חושבת שאת מפחדת להתבגר.‬
‫אני מפחדת להפסיק להתבגר.‬
‫ואני רוצה שתבואי איתי.‬
‫לא.‬ ‫-טלי, תראי.‬
‫יש לי אוכל בשביל שתינו.‬ ‫מהמטבח, כמו שהראית לי.‬
‫זה לא היה לזה...‬ ‫-זה במרחק ארבעה ימים.‬
‫והם מגדלים שם את האוכל שלהם, טלי.‬
‫ושמעתי שיש שם ריח של ים.‬
‫שי...‬ ‫-ואין מורפו או טאבלטים.‬
‫אני אוהבת טאבלטים ומורפו.‬
‫וכולם בדיוק מי שהם נולדים להיות.‬ ‫הם חופשיים.‬
‫אני לא רוצה להיות חופשייה.‬ ‫אני רוצה להיות יפה!‬
‫זה... אני לא יכולה.‬
‫אני לא יכולה.‬ ‫-טלי, בבקשה...‬
‫נמאס לי כל כך להרגיש שאני פחותה.‬
‫אבל את לא.‬
‫אני רוצה שאנשים יראו אותי.‬
‫אני רואה אותך.‬
‫כתבתי הוראות הגעה,‬
‫בצופן שרק את תביני.‬
‫ליתר ביטחון.‬
‫זה הוא.‬
‫בבקשה, אל תעזבי אותי.‬
‫בבקשה.‬
‫אני חייבת.‬
‫בוקר טוב, טלי.‬
‫ברכותיי.‬
‫יפהפיים וחופשיים‬
‫משנאה ואפליה על סמך המראה שלכם.‬
‫חיכיתם כל חייכם לרגע הזה.‬
‫לדג'ר הארט.‬
‫- תהפכו לעצמכם החדשים -‬
‫זייד רייס.‬
‫אימאני באדו.‬
‫קיילן פורסברג.‬
‫טלי יאנגבלאד?‬
‫קרה משהו?‬
‫תגיד לי לאן אנחנו נוסעים, בבקשה?‬
‫- נסיבות מיוחדות -‬
‫כי אם מדובר במעיל הבאנג'י, אז...‬
‫אז אני יכולה להסביר.‬
‫נסיבות מיוחדות. קומה שבע.‬
‫שלום, טלי.‬
‫אני ד"ר קייבל.‬
‫תיכנסי, בבקשה.‬
‫את יודעת מי אני?‬
‫אני מצטערת שדחיתי את הניתוח שלך.‬
‫אני יודעת כמה מייסר זה יכול להיות.‬
‫אך אנחנו זקוקים לעזרתך.‬
‫שי נעדרת. שבי, בבקשה.‬
‫זה נורא.‬
‫שמת לב שהיא לא הייתה בחדר ההמתנה.‬
‫חשבתי שהיא בטח חולה, או משהו כזה.‬
‫זה מה שחשבת?‬
‫- מנתח - טלי יאנגבלאד -‬
‫שי נמצאת בסכנה.‬
‫אני לא יודעת איפה היא.‬
‫אנו מאמינים שהיא עברה שטיפת מוח‬
‫על ידי אדם בשם דיוויד.‬
‫הוא גורם לאנשים לבטוח בו,‬
‫ואז מחזיק בהם בניגוד לרצונם.‬
‫תעזרי לנו.‬
‫ככל שתעזרי לנו מהר יותר,‬ ‫נגיע להליך שלך מהר יותר.‬
‫יש לנו מתקן ממש כאן.‬
‫את זוכרת משהו שהיא אמרה‬ ‫שיעזור לנו למצוא אותה?‬
‫הלוואי שיכולתי לעזור.‬
‫טוב, אולי לילה חזרה במעונות‬ ‫יעזור לך להיזכר?‬
‫משהו עשוי לעורר את זיכרונך.‬
‫את...‬
‫את תשלחי אותי בחזרה למעונות?‬
‫רק עד שתוכלי לעזור.‬
‫תנסי להיזכר.‬
‫היי, תראו מי כאן. למה היא חזרה?‬
‫היא תהיה כאן לנצח.‬
‫תפתחי, בבקשה.‬
‫אף? אלוהים.‬
‫היית חייבת לעשות את זה אחרת, מלוכסנת?‬
‫אין לך מושג כמה הייתי צריכה לראות אותך.‬
‫הם נטפלים אליי בגלל החברה שלי שי.‬
‫ומסתבר שלא אוכל לעבור את הניתוח‬ ‫עד שאספר להם איפה היא.‬
‫אז תספרי להם כל מה שאת יודעת.‬
‫כן, אבל הבטחתי לה משהו.‬
‫אבל הבטחת גם לי משהו.‬
‫מה אני אמורה לעשות?‬
‫מלוכסנת, כל יום במשך ארבע שנים‬ ‫חלמנו על איך יהיה בעיר.‬
‫את אמורה להיות איתי.‬
‫לא שלחת הודעה במשך שלושה חודשים,‬
‫והיית ממש מוזר בפעם שעברה.‬
‫המצב פשוט שונה שם.‬
‫את תרגישי אחרת שם.‬
‫כן, כבר אמרת את זה.‬
‫בחייך, מלוכסנת. מה תעשי?‬
‫תסרבי לעזור? לא תעברי את הניתוח?‬
‫את תהיי פריקית. מנודה לגמרי.‬
‫וחוץ מזה, נשמע שהיא ממש נמצאת בסכנה.‬
‫את לא תפרי הבטחה אם היא זקוקה לעזרה.‬
‫אני שמחה שהחלטת לעזור לנו, טלי.‬
‫אני אספר לך משהו שידוע רק לקומץ אנשים.‬
‫האיש הזה, דיוויד? הסמוק?‬
‫הם מפתחים נשק‬
‫כדי לתקוף אותנו.‬
‫למה שהם ירצו לעשות את זה?‬
‫הם החליטו שדרך החיים שלהם‬ ‫ראויה יותר משלנו.‬
‫עד כדי כך שהם רוצים שניעלם.‬
‫הם מתכננים להשתמש בנשק‬ ‫כדי לחסל את העיר שלנו,‬
‫להרוס את אורח החיים שלנו.‬
‫שי לא לוקחת חלק בזה.‬
‫עכשיו כן.‬
‫אל תזלזלי בדיוויד. הוא שטף לה את המוח.‬
‫שי נמצאת תחת שליטתו עכשיו.‬
‫ואם היא תנסה לעזוב, הוא יפגע בה.‬
‫או גרוע מכך.‬
‫אני צריכה שתמצאי את הסמוק.‬
‫אנחנו צריכים שתהפכי לאחת מהם,‬
‫כדי שנוכל למצוא את הנשק‬ ‫לפני שיהיה מאוחר מדי.‬
‫את צריכה לבחור, טלי.‬
‫את יכולה לעבור את ההליך, כפי שתמיד רצית.‬
‫או שאת יכולה ללכת אל הלא נודע.‬
‫להציל את החברה שלך.‬
‫להציל את כולנו.‬
‫"רכבי על רכבת ההרים דרך הפתח‬ ‫עד שתמצאי אחד ארוך ושטוח."‬
‫תסתכלי למעלה.‬
‫ברגע שתמצאי את הנשק,‬ ‫תסמני לנו עם השרשרת הזאת.‬
‫ואנחנו נהיה איתך מהר ככל האפשר.‬
‫שי זקוקה לך, טלי.‬
‫וגם אנחנו.‬
‫אלוהים.‬
‫"עד שתמצאי אחד‬
‫"ארוך ושטוח."‬
‫אני אמצא אותה ואהרוג אותה.‬
‫- ספאג־בול‬ ‫ארוחה מוכנה לאכילה -‬
‫"מצאי את הקיר ושקלי את החזות.‬
‫"בלי להסתכל למטה ובלי פזיזות."‬
‫לא!‬
‫לא.‬
‫"הים קר וקחי הפסקות.‬
‫"באותו רגע, תעשי טעויות."‬
‫כן!‬
‫"מסעך מסתיים בים לבן.‬
‫"הסמוק ימצאו אותך בלילה כמובן."‬
‫תודה שבאת לראות אותי, פריס.‬
‫אין בעד מה, ד"ר קייבל.‬
‫אני מעריכה את עזרתך בשכנוע של טלי.‬
‫היא ממש נזקקה לך.‬
‫אז היא כאן?‬
‫לא.‬
‫היא עוזרת בדבר אחד נוסף.‬
‫איך הרגשת כשראית אותה?‬
‫זה הרגיש טוב לחזור לשם.‬
‫כשראיתי אותה, קרה דבר מוזר מאוד.‬
‫התחלתי להרגיש דברים.‬
‫דברים שלא הרגשתי מאז הניתוח שלי.‬
‫היא הזכירה לי איך הייתי.‬
‫מי הייתי. ודי התגעגעתי לזה.‬
‫אני יודע שזה נשמע טיפשי,‬ ‫כי אני כאן עכשיו.‬
‫אבל אני עדיין מחובר אליה.‬
‫זה לא נשמע טיפשי, פריס.‬
‫ואתה לא לבד.‬
‫תמיד יש קומץ נבחרים שזקוקים ליותר.‬
‫עבדנו על דרך חדשה לגמרי‬ ‫עבור נבחרים בדיוק כמוך, פריס.‬
‫כזו שמבטיחה צלילות מחשבתית אמיתית.‬
‫אני יכולה להפוך אותך למיוחד מאוד.‬
‫איך זה נשמע?‬
‫זה נשמע נהדר.‬
‫תודה, ד"ר קייבל.‬
‫- תגובה קינטית, שיפור עצבי -‬
‫- נפח שריר -‬
‫מי אתה?‬
‫אני דיוויד.‬
‫אני צריך את התרמיל שלך.‬
‫מזל שמצאנו אותך.‬
‫- ספאג־בול -‬
‫מכשיר מעקב.‬
‫לא היה לי מושג שזה שם. אני מבטיחה.‬ ‫-הם תמיד עוקבים אחר בורדים.‬
‫ככה מצאתי אותך.‬
‫תרימי ידיים.‬
‫תסתובבי.‬
‫את נקייה.‬
‫בואי.‬
‫כן, בסדר.‬
‫- מכשיר מעקב, התראה -‬
‫קלטנו את מכשיר המעקב מההוברבורד.‬
‫נראה שהוא הוסר.‬
‫תשלח שני מיוחדים.‬
‫רדיוס של עשרה קילומטרים.‬
‫היא יצרה קשר.‬
‫זה הסמוק?‬
‫זה מוצב. הסמוק נמצא במרחק של יום.‬
‫אנחנו לא מביאים אנשים חדשים לסמוק מייד.‬
‫למה?‬
‫צריך לאמת אותם קודם.‬
‫טלי, זה קרוי.‬ ‫-היי.‬
‫טלי?‬
‫שי!‬
‫אלוהים!‬
‫אלוהים.‬
‫אני ממש שמחה לראות אותך!‬
‫לא חשבתי שתבואי.‬ ‫-את בסדר? הכול טוב?‬
‫האם אני בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫תראי אותך, כאילו יצאת למלחמה.‬
‫כן! "תעשי טעויות." את צוחקת עליי?‬
‫כן, האמת,‬ ‫נתתי לך סיכוי של שבעה אחוזים להבין.‬
‫שיהיה.‬
‫אלוהים.‬
‫קדימה. בואי ננקה אותך.‬ ‫-אני עייפה כל כך.‬
‫אני לא מאמינה שאת כאן.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-איש מעולם לא הצליח להגיע לבד.‬
‫לא.‬
‫זה לא חשוד בעיניך?‬
‫כמובן.‬
‫אבל אם היא עשתה את זה לבד,‬ ‫אנחנו זקוקים לה.‬
‫כאילו, כל הגוף שלי כואב כל כך.‬
‫היי, ניסיתי לשכנע אותך לבוא איתנו.‬
‫את תספרי לי על השרשרת?‬
‫מישהו נתן לך אותה.‬
‫מי?‬
‫פריס בא לחדר שלי אתמול בלילה.‬ ‫-רגע.‬
‫חשבתי שאתם רק ידידים.‬
‫כן.‬
‫אבל הוא נתן לך תכשיט.‬
‫זה...‬
‫הוא רק רצה דרך לזהות אותי אחרי הניתוח.‬
‫זה לא רציני.‬
‫בסדר.‬
‫את נראית מאושרת.‬
‫אני מאושרת.‬
‫לא ציפיתי לזה.‬
‫מה זאת אומרת? למה לא?‬
‫טוב...‬
‫אני...‬
‫יש משהו במקום הזה, שי.‬ ‫זה פשוט... הוא לא כמו שהוא נראה.‬
‫ואו, הרגע הגעת.‬
‫לא, אני יודעת, אבל...‬ ‫-רגע.‬
‫מי אמר לך את זה?‬
‫אני פשוט חוששת לך. בסדר?‬
‫באת לכאן כדי לנסות להחזיר אותי?‬
‫את צריכה ללכת.‬
‫על הבוקר.‬
‫אם את רוצה להיות יפה, טלי, תהיי יפה.‬
‫לא, חכי. אולי אני פשוט צריכה עוד זמן.‬
‫לא, זה לא עובד ככה.‬
‫תני לי כמה ימים.‬
‫אני מצטערת.‬
‫באמת. אני...‬
‫פשוט קשה לעכל את זה, אני מניחה.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫זה מה שנעשה. אני לא אספר להם על זה.‬
‫זה הסוד שלנו.‬ ‫אבל תצטרכי להכיר את האנשים האלה.‬
‫להכיר את הסמוק.‬
‫אני יודעת שזה המקום הנכון בשבילך,‬
‫אבל את צריכה לתת לו הזדמנות אמיתית.‬
‫בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫את תמצאי את מה שאת מחפשת.‬
‫בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫זו תהיה השרפה האחרונה לפני שנחזור.‬
‫טוב, קרוי, אתה תתצפת.‬ ‫ורייד, אתה טייס המשנה שלי.‬
‫אתחיל עם הבדיקה לפני הטיסה.‬ ‫-אני אביא עוד אספקה.‬
‫מה קורה?‬
‫צריך להדליק שרפות‬ ‫במעבר המערבי לפני שנלך הביתה.‬
‫אתם הצתם את השרפות?‬
‫הסחלבים האלה רעילים.‬
‫הם מוציאים חומרים מזינים מהאדמה‬ ‫ומשמידים כל מה שעומד בדרכם.‬
‫לא, זה הפתרון הנקי‬ ‫לשמן שהחלודים השתמשו בו.‬
‫הם רוצים שתאמיני בזה.‬
‫הפרחים האלה הופכים את כדור הארץ לשממה.‬
‫הורגים הכול.‬
‫מאלצים את כולם לגור בעיר.‬
‫בואי איתנו. תראי בעצמך.‬
‫אתה רוצה לקחת אותה? אנחנו לא מכירים אותה.‬
‫יהיה טוב עבורה לראות את האמת. במו עיניה.‬
‫אני אערוב לה.‬
‫קדימה.‬
‫זו מכונת מלחמה ישנה של החלודים‬ ‫שהותאמה לאנרגייה סולרית.‬
‫עכשיו היא מושלמת להפצת אש.‬
‫מתקרבים למעבר המערבי של ההר.‬
‫תסתכלי למטה! אפשר לראות‬ ‫את הקו שבו הפרחים מסתיימים.‬
‫כל זה היה פעם ירוק.‬
‫פנו את השדה.‬
‫כן, הכול פנוי.‬
‫טוב, שי, תורך!‬
‫בסדר.‬
‫דיוויד. דיוויד, אני רואה תנועה בשדה.‬
‫הם שלנו או שלהם?‬
‫כולם, חכו רגע. אני מנמיך.‬
‫שי!‬
‫-שי!‬
‫דיוויד, תסתכל למטה!‬
‫רגע, אלה סיירים?‬
‫הם רצים לתוך הלהבות!‬
‫הם רודפים אחרי שי!‬
‫רגע!‬
‫טלי, לא!‬
‫אני לא רואה אותן. תנמיך אותי.‬
‫שי!‬
‫דיוויד, חייבים לעלות! אנחנו מאבדים גובה.‬
‫אנחנו לא עוזבים אותן.‬
‫שי!‬
‫טלי.‬
‫טלי!‬
‫קדימה!‬
‫תעלה! קדימה!‬
‫הן איתנו!‬
‫אלוהים.‬
‫אני רק רוצה לדעת איך הסיירים מצאו אותנו.‬
‫מייד אחרי...‬
‫שגברת סולו הזאת יצאה למסע שלה.‬
‫מה?‬ ‫-את בטוחה שלא קיבלת עזרה?‬
‫אתה צוחק עליי, קרוי?‬ ‫-האנשים האלה רוצים לחסל אותנו, שי!‬
‫כל זה מדאיג רק אותי? מה?‬
‫אתה צודק, לא ידוע לנו כלום על טלי.‬
‫אבל ראיתי אותה מסכנת את חייה‬ ‫כדי להציל מישהי שלכולנו אכפת ממנה.‬
‫אף אחד לא צולל ממסוק לגיהינום לוהט‬ ‫אלא אם כן הם מאמינים במשהו גדול מהם.‬
‫זו אבן היסוד של הסמוק.‬
‫תארזו. נעזוב מחר.‬
‫אבל אמרתי לשי שאני לא רוצה ללכת.‬
‫ואז אגיע לבדי? למה שהם יאמינו לי?‬
‫אנשים מאמינים במה שהם רוצים להאמין.‬
‫תנצלי את זה לטובתך.‬
‫ברוכה הבאה לסמוק.‬
‫רגע.‬ ‫-בואי נלך.‬
‫אני גווע ברעב.‬
‫כן, גם אני.‬ ‫-קשה יותר לגור פה מאשר בעיר.‬
‫אנחנו מגדלים את האוכל שלנו בעצמנו.‬
‫אבל יפתיע אותך כמה הוא טעים יותר‬ ‫כשמגדלים אותו לבד.‬
‫כולם צריכים לעבוד, אפילו הזקנים שלנו.‬
‫אין לנו כסף,‬ ‫אז אנחנו חולקים דברים וסוחרים.‬
‫תתחממי.‬ ‫-תודה.‬
‫בואי.‬
‫אבל הדבר הכי חשוב?‬
‫כולם כאן כי הם בוחרים להיות כאן.‬
‫זה מלהיב. וזה אמיתי.‬
‫אתם שומרים אספקה במערה?‬
‫זה גם בית בטוח.‬ ‫טורמלין חוסם את הסורקים שלהם.‬
‫אלה היו פעם פסי רכבת בתקופת החלודים.‬
‫עכשיו אנחנו ממחזרים את האדנים.‬ ‫-בשביל מה?‬
‫לכול. סירים ומחבתות, כלי גינון.‬
‫מה לגבי דברים כמו כלי נשק?‬
‫כן, בתאוריה, אבל זה לא ממש הסגנון שלנו.‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫לא.‬
‫רק חיפשתי מים.‬
‫המים נמצאים מאחור. במזנון.‬
‫כן. זה הגיוני.‬
‫זה...‬ ‫-לא עניינך.‬
‫השינוי שאנחנו מחפשים‬ ‫לא קשור לרובים או לפצצות.‬
‫הוא הרבה יותר גדול מזה. את תראי.‬
‫רגע, חכי.‬
‫היי.‬
‫טוב, תורך.‬
‫מה?‬
‫תזיזי שריר, תשני מחשבה.‬
‫בתרבות שלך לוכדים אתכם מול מסכים.‬
‫אף פעם לא זזים.‬
‫אני זזה.‬
‫התגנבתי החוצה כמעט בכל לילה בעיר.‬
‫טעות שלי.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, בסדר.‬ ‫-למה שלא תנסי?‬
‫טוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫שימי את הרגל כאן, תייצבי את זה, ותגביהי.‬
‫זה בסדר להחזיק את זה?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫ואו.‬ ‫-זה קשה.‬
‫ממש טוב.‬ ‫-טוב, לכי על זה.‬
‫אני צריכה להאכיל את הארנבים.‬
‫טוב, נתראה עוד מעט.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני זזה.‬
‫רואה? אני עומד על טעותי, ואו.‬
‫זה מה שדמיינת?‬
‫בכלל לא.‬ ‫-ארוחת הערב מוגשת. בואו לאכול.‬
‫שי. קחי.‬ ‫-תודה.‬
‫בבקשה, טלי.‬ ‫-תודה רבה. תודה.‬
‫היי, לן. הגזרים האלה?‬
‫כן.‬
‫זה לא כמו האוכל במעונות.‬ ‫-סליחה.‬
‫מעולם לא אכלתי משהו חריף כל כך.‬
‫השתמשתי בצ'ילי החריף של קרוי.‬
‫היי, האבקה הזאת טובה‬ ‫רק לירקות, תבשיל צ'ילי והתקפות דובים.‬
‫דובים?‬ ‫-כן.‬
‫אפשר לקבל את תשומת הלב של כולם, בבקשה?‬
‫שקט.‬
‫חבר'ה...‬
‫סיירים נצפו במעבר המערבי אמש.‬
‫זה הכי קרוב שהם הגיעו אי פעם.‬
‫עצרנו אותם.‬
‫אבל זה לא היה קל.‬
‫העיר לא תעצור.‬
‫כי הסמוק מאיים על כל מה שהם מייצגים.‬
‫הזמן שלנו כאן מוגבל.‬
‫עלינו להשיג את מטרתנו.‬
‫אנחנו מאמינים בשימור כל מה שטבעי,‬
‫והם מאמינים במניפולציה.‬
‫לפני שבאתם לכאן,‬ ‫כמה פעמים ביום חשבתם על המראה שלכם,‬
‫על מה שלא טוב בכם?‬
‫הם גורמים לנו להרגיש בודדים וחסרי ביטחון‬
‫עד שאין לנו זמן לדברים שחשובים באמת.‬
‫לחשוב, לקרוא, ללמוד, לחלום.‬
‫לבחור מי תהיו.‬
‫וזה לא בסדר מבחינתי.‬
‫וזה לא בסדר מבחינתכם.‬
‫ואנחנו נעשה כל מה שיידרש כדי להגן על זה.‬
‫כן!‬
‫תעצמי עין אחת.‬
‫תכווני ממש מעל המרכז.‬
‫בסדר?‬ ‫-טוב.‬
‫טוב. קחי.‬
‫טוב.‬
‫כן. נצרה. כן.‬
‫בסדר.‬
‫טוב. תחזיקי את זה כמו...‬
‫אאוץ'.‬
‫אלה שלפוחיות רציניות.‬ ‫-כן.‬
‫זה מהמגבה?‬
‫אתה יודע, השימוש במורפופד‬ ‫לא ממש דורש עור עבה.‬
‫נוכל לחזור כשתחלימי.‬ ‫-לא.‬
‫אני ממש רוצה להצליח בזה.‬
‫בסדר.‬
‫אולי תעצמי את העין השנייה.‬ ‫-חצוף.‬
‫נוכל לחזור.‬ ‫-לא, נעשה את זה שוב.‬
‫בסדר.‬
‫יש!‬
‫ואו. זה היה טוב!‬
‫תודה.‬
‫את אף פעם לא מוותרת, מה?‬
‫אתה מתגעגע לעיר לפעמים?‬
‫מעולם לא גרתי שם.‬
‫נולדתי כאן.‬ ‫-ההורים שלך גרים כאן?‬
‫הם גידלו אותי בעצמם.‬
‫אני בקושי מכירה את ההורים שלי.‬
‫כשנפגשנו לאחרונה, הם ביקשו את המורפו שלי‬ ‫כדי שימצאו אותי אחרי הניתוח.‬
‫אני מצטער.‬
‫זה נורמלי שהורים רוצים את זה.‬
‫זה לא, טלי.‬
‫חכי רגע.‬
‫במקום העור העבה.‬
‫בשבילי?‬
‫תודה.‬
‫כמובן.‬
‫הן מדהימות. תודה רבה.‬
‫היי! תפנו מקום!‬
‫דיוויד!‬ ‫-תפנו מקום! אנחנו צריכים עזרה כאן!‬
‫זה בסדר. תפסתי אותך.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫מה קרה?‬ ‫-נתקלנו באורחים כששרפנו את הפרחים.‬
‫אבל משכנו אותם הכי רחוק שיכולנו.‬ ‫-סיילור?‬
‫סיירים.‬ ‫-זה בסדר. אנחנו בטוחים עכשיו.‬
‫אלה לא היו סיירים רגילים.‬
‫הם לא היו יפיופים רגילים.‬
‫הם היו מהירים. מהירים מדי.‬
‫מעולם לא ראיתי משהו כמוהם.‬
‫ראיתי אותם רצים דרך אש.‬
‫צריך לחבוש ולתת לזה להתקרש.‬
‫קחי.‬ ‫-תודה.‬
‫זאת קופצת האש? קרוי אמר שהגעת לכאן בעצמך.‬
‫כבר נמאס לך לספר את הסיפור הזה?‬
‫אלה הכפפות של דיוויד?‬ ‫-כן.‬
‫התחילו לצאת שלפוחיות על היד שלי.‬
‫רגע, הוא נתן לך אותן?‬
‫כן, זה...‬
‫אני לא מבינה.‬
‫לחפצים יש ערך שונה כאן, טלי.‬
‫הוא הכין אותן. הן לא יצאו מאיזה קיר.‬
‫אנשים חושבים טוב על המתנות שהם נותנים.‬
‫הוא מחבב אותך.‬
‫מה?‬
‫הגיע הזמן שתבחרי.‬
‫את נשארת או לא?‬
‫אני אחזיר אותן.‬
‫אני לא צריכה אותן.‬ ‫-זה לא העניין.‬
‫תשמרי אותן. תחזירי אותן.‬
‫תענדי את השרשרת. אל תענדי.‬ ‫תבחרי בסמוק. אל תבחרי בסמוק.‬
‫אני רוצה שתהיי כאן.‬
‫אבל זה לא הוגן כלפיי או כלפי דיוויד‬
‫או כלפי כל אחד אחר‬ ‫שתהיי עם רגל אחת בפנים ורגל אחת בחוץ.‬
‫יום ארוך, מה?‬ ‫-נכון?‬
‫מה גרם לך לשנות את דעתך?‬
‫שי אמרה לי שלא רצית לבוא.‬
‫ואז באת.‬
‫אני מניחה שאני פשוט רוצה לבחור מי להיות.‬
‫אבל זה לא היה קל.‬ ‫יש כאלה שאומרים שאתה מקצין אנשים.‬
‫זה נשמע הגיוני.‬
‫כל שינוי חברתי נתפס כקיצוני בהתחלה.‬
‫לא לזה התכוונתי.‬
‫למה כן התכוונת?‬
‫אומרים שיש לך נשק.‬
‫ש...‬
‫שאתה מתכנן להשמיד את העיר.‬
‫בואי.‬
‫דיוויד!‬
‫היי.‬
‫התגעגעת לבישולים שלנו?‬
‫טלי, אלה ההורים שלי.‬
‫היי, נעים להכיר.‬
‫גם אותך.‬
‫טלי חושבת שיש לנו נשק.‬
‫אני ארתיח מים בקומקום.‬ ‫-תיכנסי.‬
‫רגע, זה היה שלך?‬
‫תקראי את "מרי אזרחי". הוא טוב אפילו יותר.‬
‫אתה צריך להסתפר.‬
‫אבא צריך להסתפר.‬
‫היי, אל תעודד אותה.‬
‫בפעם האחרונה שנתתי לה לקצץ,‬ ‫כמעט איבדתי אוזן.‬
‫לא נכון!‬
‫די נכון.‬
‫סליחה, אני מצטערת.‬
‫זה בסדר.‬
‫אבל שניכם דומים מאוד לדיוויד.‬
‫מעולם לא ראיתי דבר כזה.‬
‫העיניים והחיוך שלכם.‬
‫לכן הוא נאה כל כך.‬ ‫-בסדר...‬
‫לא אמרתי שאתה מושלם. קיבלת נמשים בתורשה.‬
‫שבי, מתוקה.‬
‫תודה.‬
‫אז במה נוכל לעזור?‬
‫אני רוצה לספר לה.‬
‫בן, אני לא חושב שהיא כאן מספיק זמן.‬
‫היא יכולה להתמודד עם זה. אני סומך עליה.‬
‫לפני הסמוק, הם היו רופאים.‬
‫עבדנו כמנתחים קוסמטיים עבור הממשל.‬
‫בשנה האחרונה שגרנו בעיר,‬
‫מוניתי לוועדה לסטנדרטים מורפולוגיים.‬
‫אז הייתה לי גישה למאגר הרפואי כולו.‬
‫אני ניסיתי להפוך את הניתוח לבטוח יותר.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫ראינו כמה מקרי מוות בכל שנה.‬
‫זה לא רע עבור ניתוח רציני כל כך.‬ ‫אבל רציתי לשפר אותו.‬
‫אנשים מתו ממנו?‬
‫אני...‬
‫לא ידעתי את זה.‬
‫הם משתיקים את זה.‬
‫אז שמתי לב לראשונה לדפוס של נגעים במוח.‬
‫הנגעים בקליפת המוח הקדמית, הם מקהים אותך.‬
‫לא אכפת לך מכלום,‬ ‫אתה לא יכול לחשוב בבהירות.‬
‫אתה מורדם לתוך תחושת אושר מזויפת.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫הם מוחקים את מי שאת.‬
‫וכשהבנו את זה, קייבל הגיעה,‬
‫אמרה לנו להפסיק לחקור,‬ ‫ולקחה את כל המחקר שלנו.‬
‫אז הבנו שהנגעים‬ ‫לא היו תופעת לוואי של הניתוח.‬
‫הם היו המטרה.‬
‫אבל...‬
‫אבל למה שקייבל תעשה את זה?‬
‫כדי לשלוט בנו.‬
‫קייבל לא תמיד הייתה כזו.‬ ‫היינו עמיתות. חברות.‬
‫כולנו עברנו את הניתוח באותו זמן,‬
‫אבל אנחנו היינו עקשנים, מרדנים.‬
‫אז הוזמנו למעגל הפנימי שבו קיבלנו תרופה‬
‫כדי שנוכל לחשוב באופן מלא שוב.‬
‫לא לכולם יש מזל שהם רופאים.‬
‫אחרים עוברים ניתוח נוסף,‬ ‫והופכים לחיילים חסרי דעת.‬
‫אז ואני לא יכולנו לשבת בחיבוק ידיים‬ ‫ולצפות בזה קורה.‬
‫ידענו שזה לא בסדר. אז ברחנו.‬
‫הפסקנו לעבור את הניתוחים‬ ‫והחלטנו להזדקן באופן טבעי.‬
‫והנה אנחנו. מציעים חופש מחשבה‬
‫וקבלה עצמית כחלופה.‬
‫ומקדישים את שארית חיינו לשחזור התרופה.‬
‫אז אתם... מצאתם...‬
‫מצאתם אותה? אתם יכולים לרפא את הנגעים?‬
‫אנחנו קרובים.‬
‫אבל עדיין יש את הרכיב הסינתטי‬ ‫שפשוט לא נמצא כאן.‬
‫אבל יצרנו במעבדה שלנו את הנסיוב הבסיסי.‬
‫כשהשניים ישולבו כראוי,‬
‫נוכל לרפא את הנגעים.‬
‫זה יהיה הנשק האולטימטיבי נגד ד"ר קייבל.‬
‫יש להם את הננו־סינת בעיר,‬ ‫אבל מסוכן מדי להיכנס לשם.‬
‫אז עובד על תחליף.‬
‫כשנמצא אותו, נצטרך לערוך בדיקות‬ ‫ולמצוא מתנדבים לניסויים.‬
‫למה שלא תחטפו כמה יפיופים‬ ‫אם דעתם גם ככה לא צלולה?‬
‫אנחנו לא יכולים לכפות את זה עליהם.‬ ‫ולא ידוע אם זה בטוח.‬
‫אנחנו מדברים על המוח, בסדר? זה מסובך.‬
‫יש כל מיני תופעות לוואי. התקפים, נזק מוחי...‬
‫מוות.‬
‫ב־20 השנים האחרונות,‬ ‫אנחנו עובדים על שכפול התרופה.‬
‫וקייבל יודעת את זה. לכן היא סוגרת עלינו.‬
‫דיוויד...‬
‫לא הייתי כנה איתך לגמרי.‬
‫לא באתי לכאן בשביל הסמוק.‬
‫באתי לכאן בשביל עצמי.‬
‫אני לא יודעת איך להגיד את זה.‬
‫סיפרו לי שקרים כל חיי, והאמנתי לכל מילה.‬
‫ועשיתי דברים ו...‬ ‫-טלי...‬
‫הבאתי אותך לכאן וסיפרתי לך הכול הערב‬ ‫כי אני יודע מי את היום.‬
‫תפסיק להיות נחמד אליי כל כך.‬
‫תפסיקי לחשוב על מה שהורייך רוצים.‬
‫מה העיר רוצה. מה הסמוק רוצים.‬
‫מה את רוצה?‬
‫עשיתי כל כך הרבה דברים רעים.‬
‫חשבתי בכל הדרכים הלא נכונות.‬
‫זה גורם לי להרגיש שאולי אני פשוט כעורה.‬
‫לא.‬
‫הדברים שאת עושה,‬
‫איך שאת חושבת,‬
‫עושים אותך יפה.‬
‫סיירים!‬
‫טלי! דיוויד!‬
‫טלי, קדימה!‬
‫בוא לפה.‬
‫אנחנו חייבים לעשות משהו.‬ ‫-לא. דיוויד!‬
‫הם חזקים מדי. עלינו למצוא דרך אחרת.‬
‫תוריד ממני את הידיים!‬
‫תעזוב אותי!‬
‫תתכופף.‬
‫ניה!‬
‫רד ממני.‬ ‫-זה מספיק!‬
‫הגיע הזמן לתת לאנשים לבחור.‬
‫ראיתי את המעבדה שלך, מאדי.‬
‫את רוצה שתהיה רק ברירה אחת.‬
‫שלך.‬
‫חייבים לעשות משהו.‬
‫תישאר כאן, בבקשה.‬
‫איפה הוא? הבן שלכם.‬
‫מנהיג המרד הזה.‬
‫הוא לא קשור לזה.‬
‫הוא קשור לכל זה.‬
‫הוא מנסה להרוס את כל מה שבנינו.‬
‫איפה הוא?‬
‫אני אשאל עוד פעם אחת.‬
‫איפה הבן שלכם?‬
‫רק אותו.‬
‫לא, חכי.‬
‫ניה, אל תעשי את זה.‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫פריס...‬
‫ניה, בבקשה.‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫פריס, לא!‬
‫לא!‬
‫תוריד את הידיים.‬ ‫-לא, בבקשה!‬
‫פריס...‬
‫לא...‬
‫תודה שהצטרפת אלינו, טלי.‬
‫לא אמרת לי שתפגעי במישהו.‬
‫לא אמרת לי.‬
‫טלי...‬
‫ערבתי לך.‬
‫ביצעת את תפקידך בצורה מעולה, טלי.‬
‫ידעתי שתצליחי.‬
‫ההליך שלך נקבע.‬
‫למעשה, ההליכים של כולכם נקבעו.‬
‫לא!‬ ‫-לא!‬
‫בוגדת!‬
‫רגע, לא.‬
‫דיוויד, רוץ! קדימה!‬
‫תן לה ללכת.‬
‫היא תבוא אליי.‬
‫תאספו את כל האסירים.‬ ‫-לא!‬
‫תהרסו את המעבדה של מאדי ואת כל מה שיש בה.‬
‫תשמידו את הסמוק‬
‫אחת ולתמיד.‬
‫דיוויד.‬
‫למה?‬ ‫-תקשיב. ניסיתי להרוס את התליון.‬
‫לא ידעתי שהוא יקרא להם. לא ידעתי!‬
‫אני מצטערת.‬
‫קרוי צדק. שיקרת. כל מילה הייתה שקר, טלי.‬
‫הם הכריחו אותי. הם איימו עליי.‬
‫במה הם איימו עלייך?‬
‫הם אמרו שיפגעו בשי?‬
‫הם אמרו שאתה תפגע בשי.‬
‫שתפגע בכולם.‬
‫לא התכוונתי שכל זה יקרה.‬
‫התאהבתי במקום הזה.‬
‫לא ידעתי שיש דרך לחיות ולהיות עצמך,‬
‫ושזה יספיק.‬
‫או שמחיר ההפיכה ליפה הוא המחשבה שלך.‬
‫אני אמות לפני שאתן להם לשנות אותי עכשיו.‬
‫דיוויד, אני ממש מצטערת.‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫מה התוכנית שלך?‬
‫אני אחזיר אותם.‬
‫אני באה איתך.‬ ‫-לא, את לא.‬
‫דיוויד, מעולם לא היית בעיר.‬
‫אני הייתי.‬
‫אימא שלך נלקחת לבניין שהייתי בתוכו.‬
‫בניין שאני יודעת להיכנס אליו.‬
‫בבקשה, תן לי לתקן את זה.‬
‫אני לא סומך עלייך.‬
‫אתה לא חייב לסמוך עליי.‬
‫אתה רק צריך לבוא אחריי.‬
‫"ספרייה." אתה מפספס את האות רי"ש.‬ ‫-ספריות...‬
‫"ספריות", כן. והספרים היו בחינם.‬ ‫-סאסי!‬
‫טלי. שמענו שהסמוק הושמדו.‬
‫אן ואני הדלקנו שרפה בחורבות לפני יומיים.‬ ‫איש לא בא.‬
‫כי זה לא אמיתי.‬
‫אחי...‬
‫דיוויד!‬
‫אתה לא קיים.‬ ‫-אל תפגע בי.‬
‫אתה דיוויד? זה דיוויד?‬ ‫-אני דיוויד.‬
‫אנחנו זקוקים לעזרתכם.‬ ‫-טוב, תקשיבו.‬
‫סאסי, אני זקוקה לטבעת הממשק שלך.‬
‫תאספו כמה ילדים שתוכלו ותיצרו הסחת דעת.‬
‫בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫אתם רוצים להיות מורדים? זה היום.‬
‫"הסמוק חיים." תכתבו את זה בשמיים. קדימה.‬
‫בואו!‬ ‫-ידעתי!‬
‫זה היה דיוויד!‬
‫- הסמוק חיים -‬
‫עכשיו.‬
‫ליפיופים יש כמה דברים מגניבים.‬
‫טוב, קדימה.‬
‫בסדר.‬
‫- קומה 7 -‬
‫זה כמו לפרוץ למטבח. תפתחי, בבקשה.‬
‫הגישה...‬ ‫-רגע.‬
‫הגישה נדחתה.‬ ‫-לא.‬
‫רגע.‬
‫אני לא...‬
‫תן לי את היד שלו.‬
‫הנה.‬
‫היא אצלי!‬
‫אימא!‬
‫שי?‬
‫קרוי!‬
‫-שי!‬
‫כאן!‬
‫קדימה. יש מפתח לדלת. אני אכניס את זה.‬
‫תסובב בספירה שלי.‬ ‫בסדר? אחת, שתיים, שלוש.‬
‫- הדלת פתוחה -‬
‫כן. משם.‬
‫תפנו שמאלה.‬ ‫-כן, אני בסדר. קדימה.‬
‫זוזו. קדימה, חבר'ה.‬ ‫-שי? איפה שי?‬
‫בוגדת!‬ ‫-היי! תקשיב, קרוי.‬
‫תקשיב. קרוי!‬
‫היא הסיכוי היחיד שלנו, בסדר?‬
‫דיוויד!‬ ‫-רגע. אימא!‬
‫אני כאן.‬
‫תפנו שמאלה. שמאלה, קדימה.‬
‫רגע, איפה שי?‬
‫הם לקחו אותה לניתוח.‬
‫לא.‬
‫מאוחר מדי. זה נגמר.‬
‫לא, זה לא. אני יודעת...‬ ‫אני יודעת שאין לכם סיבה לבטוח בי.‬
‫אבל חייבים להציל את שי.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫וזה ידרוש את כולנו.‬
‫שי?‬
‫כאן. קדימה.‬
‫מפה. כאן.‬ ‫-שי!‬
‫כאן.‬
‫טלי!‬
‫את אוהבת את זה?‬
‫הייתי ראשונה כי גרמתי הכי הרבה צרות.‬
‫הייתם צריכים לראות כמה התנגדתי.‬
‫כמעט הוצאתי עין לאחת האחיות.‬
‫טלי, תנשמי.‬
‫שי, העיניים שלך.‬
‫זהובות.‬
‫כמו שתמיד רצית.‬
‫את לא מקנאה, נכון?‬
‫אני ממש מצטערת, שי.‬
‫אל תתנצלי.‬
‫צדקת.‬
‫זו הרגשה מדהימה להיראות ככה.‬
‫פריס.‬
‫היא עוצרת נשימה, נכון?‬
‫את צריכה לבחור.‬
‫אני מציעה שתבחרי בניתוח.‬
‫בסדר, אני הולכת.‬
‫חופש מחשבה הוא סרטן, טלי.‬
‫אם תיתני לאנשים לבחור בעצמם,‬
‫הם ישמידו את העולם.‬
‫זה כמעט קרה.‬
‫שחרורם מחופש הבחירה הציל אותם.‬
‫האנושות זקוקה להובלה.‬
‫ויש את אלה מאיתנו שמתאימים להנהיג.‬
‫אנשים מאושרים הרבה יותר ככה.‬
‫את תהיי מאושרת יותר ככה.‬
‫אבל לא אהיה אני.‬
‫לא.‬
‫אבל את בהחלט תהיי יפה.‬
‫התא נפגע.‬
‫נא להתפנות.‬
‫התא נפגע.‬
‫נא להתפנות.‬
‫שי!‬
‫בואי הנה.‬ ‫-אימא!‬
‫התא נפגע.‬
‫נא להתפנות.‬
‫אני באה.‬
‫התא נפגע.‬
‫לאן אנחנו הולכות?‬ ‫-קדימה!‬
‫קדימה. כאן.‬
‫בואי.‬
‫לא, טלי. חכי!‬ ‫-לא, תן לי לדבר איתו, בבקשה.‬
‫אף...‬
‫פריס, היד שלך...‬
‫מלוכסנת ואף.‬
‫לנצח. אתה זוכר את זה?‬
‫קדימה. אני יודעת שאתה עדיין שם.‬
‫דיוויד!‬
‫-אימא, לכי!‬
‫פריס, תעצור!‬
‫טלי!‬
‫אף.‬
‫מלוכסנת.‬
‫לא!‬
‫טלי.‬
‫טלי, בואי. חייבים ללכת.‬
‫בסדר.‬ ‫-בואי.‬
‫בואי.‬
‫קדימה, בואי.‬
‫- הסמוק חיים -‬
‫ואו.‬
‫יופי, קרוי.‬
‫כולם בסדר?‬
‫כן. הודות לשניכם.‬
‫אבל חבר'ה, השגנו את זה.‬ ‫יש לנו את מה שאנחנו צריכים לתרופה.‬
‫לא, הם הרסו את המעבדה, אימא. המחקר נעלם.‬
‫לא. הנרתיק שלך.‬
‫מה?‬ ‫-הנרתיק שלך.‬
‫מספיק כדי לשכפל.‬ ‫לקחתי ננו־סינת מהמעבדה של קייבל.‬
‫אני חושבת שאוכל להשלים את הנוסחה עכשיו.‬
‫זה אומר שנוכל לרפא את שי?‬
‫אבל אני לא רוצה להירפא.‬
‫לא, את...‬
‫זאת לא את, שי.‬
‫אני?‬
‫תסתכלו על עצמכם.‬
‫מתרוצצים בין החורבות האלה‬ ‫כמו חבורת חלודים.‬
‫כולכם מלאים בפרנויה,‬
‫פחד, קנאה.‬
‫לא תמיד היית כזאת, שי.‬
‫לא.‬
‫פעם הייתי כעורה.‬
‫אני כאן רק כי אני מרחמת על טלי.‬
‫אילולא סיפרתי לה על הסמוק,‬ ‫היית יפה. עכשיו.‬
‫אין לנו זמן לזה, טוב?‬
‫אולי ניקח אותה וניתן לה את התרופה בכוח?‬
‫לא.‬ ‫-אי אפשר. לא ידוע אם זה בטוח.‬
‫היא לא עצמה, אימא.‬
‫מותק, אנחנו לא נבצע ניסויים רפואיים‬ ‫על נבדקת שלא רוצה בזה.‬
‫זה ההבדל בינינו לבינם.‬
‫אני אעשה את זה.‬
‫מה?‬
‫אני אהיה הנבדקת שלך.‬
‫הם יהפכו אותי. ואז את תהפכי אותי בחזרה.‬
‫טלי, לא.‬
‫מאדי, בבקשה.‬
‫שי כבר לא יכולה לבחור, אבל אני יכולה.‬
‫ואני רוצה שתעשי את זה.‬
‫קייבל עלולה להרוג אותך, טלי.‬
‫אני יודעת.‬
‫מתוקה, קיימים סיכונים.‬
‫יש לך את התרופה.‬
‫ואם זה יצליח, אולי נוכל לשכנע את שי,‬
‫ואולי נוכל לשכנע את כל השאר.‬
‫ככה נשנה את העולם.‬
‫זה שווה את זה.‬
‫לא.‬
‫נאבד אותך כמו שאיבדנו את שי.‬ ‫-אתם לא.‬
‫אני חזקה.‬
‫לקח לי הרבה זמן,‬ ‫אבל אני יודעת מי אני עכשיו.‬
‫אני לא אתן להם לקחת את זה ממני.‬
‫איך נדע שזו עדיין את?‬
‫אשאיר לך סימן.‬
‫אני מצטערת שצדקת לגביי.‬
‫האמת, טעיתי.‬
‫תודה.‬
‫הם באים.‬
‫אם תחזור, אז אדע שסלחת לי.‬
‫את יפה כל כך.‬
‫לך.‬
‫לך!‬
‫אני ממש מצטערת, שי.‬
‫אני אתקן את זה.‬
‫אני טלי יאנגבלאד!‬
‫תעשו אותי יפה.‬
‫ברוכה הבאה לביתך החדש.‬
‫תרצי לשנות את התאורה?‬
‫לא, היא מושלמת כמו שהיא.‬
‫אני רוצה לבדוק‬ ‫את מצב הבריאות והרווחה שלך.‬
‫זה בסדר?‬ ‫-קדימה.‬
‫את מחלימה כמו שצריך אחרי ההליך שלך?‬
‫כן.‬
‫את חווה חרדה או אי נוחות?‬
‫לא, בכלל לא.‬
‫ואיך את מרגישה היום?‬
‫אני מרגישה שלווה.‬
‫את מרוצה מתוצאות הניתוח שלך?‬
‫כן.‬
‫אני אוהבת את עצמי החדשה.‬
‫אני אוהבת להיות יפה.‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬