Downloaded from YTS.MX
Усе життя я хотіла бути Красунею.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Думала, це все змінить.
Моя історія почалася в далекому минулому.
Сотні років тому люди стали надмірно залежними від викопного палива.
Вони розбазарили природні ресурси Землі,
і планету стрімко поглинули хаос і війна.
Ми звемо цих людей Іржавими.
Дрібка найкращих вчених
отримали завдання врятувати залишки цивілізації.
І вони винайшли дещо справді інноваційне.
Проєкт реально відновлюваного джерела енергії.
Та це не вирішило головної проблеми світу.
Людської природи.
Відмінності між людьми продовжували породжувати класи, клани, країни,
що заважало їм усвідомлювати свою людяність.
Тож вони знайшли радикальне рішення.
Трансформацію.
У 16 років кожен з нас проходить через кардинальну операцію,
щоб стати досконалим собою.
А коли всі досконалі, конфліктів бути не може.
Усі здорові, щасливі, Красиві.
Та лишаємося ми. Ті, що лише чекають на операцію.
А до того ми — нижчий сорт.
Нас ігнорують.
Нас називають...
Огидні.
ОГИДНІ
Зроби мене Красунею.
Звісно, Таллі.
Це Морф-версія 732.
НІС: НАВВИПЕРЕДКИ НА ДАХ!
- Так. Тримаю. Ось так. - Я сама.
- Чого так довго? - У мене ноги коротші.
- Поки що. - Яка це ніч?
Здається, Ніч Казино.
Їм там так весело.
Ніхто не виглядає ніяково, не почувається осторонь... усі посміхаються.
МІСЦЕ: МАЄТОК ҐАРБО ПЕНТХАУС
До болю хочеться там бути.
Ти й так там будеш рівно за три місяці.
Так, але не завтра. Як ти.
Знаю. Сам повірити не можу.
Я тут без тебе нічого не знаю.
Пам'ятаєш, як ми вперше хакнули гуртожитки?
Ти змусила мене зробити перший трюк.
- Я тебе не змушувала. - Ще й як.
- Не правда. - Правда.
То що? Ти прямо вже не можеш? Радий?
Ну, так. Але якщо я себе не впізнаю?
Годі тобі.
Яким би красенем вони тебе не зробили,
привид цього гігантського носа переслідуватиме тебе вічно.
Я буду Мружком, навіть як очі зроблять під обличчя.
Мені вони подобаються.
Адже це робить тебе тобою.
Ми залишимося собою, просто...
Просто кращими.
Тільки ти не забувай старе життя.
Ти серйозно?
Ти ж не даси їм прибрати шрам, правда?
Я пообіцяв.
Ти завжди була найкращою частиною цього місця.
І досі нею є.
- Я хотіла дещо... - Хоча...
- Вибач. Давай, ти перша. - Ні. Ти перший.
Гаразд...
Ти колись думала про те,
що коли ми станемо Красенями...
Чи існує такий світ,
де,
можливо, ти і я...
- Ого. - Це...
- Це було близько. - Дуже. Ходімо.
Так. Гаразд.
Пообіцяй, що ні в що не вляпаєшся, поки мене не буде.
Гаразд? Слухай,
не знаю, чи витримаю, якщо ти не будеш там дев'ятого вересня.
Я теж.
Давай так. Зустріньмося на мості за місяць.
І я тобі все розкажу.
Справді?
Справді.
- Гаразд. - Домовились.
Таллі, час прокидатися.
Доброго ранку.
Сьогодні п'ятниця, 18 червня.
Усі гуртожитки, до зали Фарран.
Випускна церемонія почнеться за п'ять хвилин...
Огидним не обов'язково бути гальмами.
З довгими ногами я тебе знищу.
Бачила їх, Худа? Вони реально втекли до Імли.
- Учора. - Не думала, що наважаться.
- У них не вийде. - Імли не існує.
Ти не знаєш, про що ти говориш, Дексе.
- Їх сам Девід забрав. - Той самий Девід?
- Він небезпечний. - Він революціонер.
- Ага. Двометровий і ходить по воді. - Замовкни.
Привітайте губернаторку округу, докторку Наю Кейбл.
Ті з вас, кому сьогодні виповнюється 16,
воістину стоять на порозі трансформації.
Все почнеться з простої та елегантної процедури,
яка зробить вас досконалими: як зовні, так і зсередини.
Ви станете прекрасними і вільними
від ненависті та дискримінації через вашу зовнішність.
Я безмежно рада, що ви займете своє місце в Місті
і розпочнете життя, на яке ви так чекали.
А тепер виходьте на сцену, завтрашні Красені і Красуні.
Перісе...
Міст. Через місяць.
Тільки не запізнюйся, гаразд?
Домовились.
- Побачимось, Мружко. - Побачимось.
Перепрошую. Вибачте.
Гей.
Хлопець?
Найкращий друг.
Дай таблетку зубної щітки.
Одна таблетка зубної щітки.
Вітаємо нових студентів з вашим першим роком у гуртожитках.
Ти тут новенька?
Так.
Я Періс, але всі звуть мене Носом.
Я Таллі.
А як ми тебе називатимемо?
Точно станеш гарнішою, як не мружитимешся.
Мружко.
Ніс і Мружко. Мені подобається.
Що таке, Таллі? Ти не хочеш золоті очі? Як у мене.
Ми наче невидимі.
Пообіцяймо одне одному.
Пообіцяймо що?
Поки ми ще такі...
Мружко!
...ми не будемо Огидними.
Мружко!
Одне одного нам буде...
Достатньо.
Зажди, Мружко... Чекай.
Найкращі друзі назавжди.
За часів Іржавих
залежність від викопного палива спустошила Землю,
отруївши наше повітря, ґрунт і запаси води,
що призвело до розколу, конфліктів і зрештою до їхнього колапсу.
Але, на щастя, наша команда найкращих біоінженерів
створила генетично модифіковану квітку, Білу тигрову орхідею.
Ця чудодійна рослина прикрашає нашу сільську місцевість і живить наші міста.
Починаю сканування 196.
НІС ЯК ТАМ МІСТО?!
АГОВ??
За два місяці та 12 днів ти станеш Красунею.
Таллі, час прокидатися.
За два місяці та три дні ти станеш Красунею.
Помічена асиметрія для корекції.
Бажаний колір очей?
Золотий.
Сканування 200 завершене.
Процедура виступає урівнювачем.
НІС ЯК ТАМ ҐАРБО? ВИ ЩЕ ЖИВІ?
НОВИХ ПІНГІВ НЕМА
НЕ ДОЧЕКАЮСЯ ТЕБЕ СЬОГОДНІ ПОБАЧИТИ!
Відчини двері.
Комендантська година. Не виходити.
Забороняється відчиняти...
Відчиняю вікно.
Носе!
Носе? Ти де?
- Вибач. - Агов, Красуне.
Перепрошую. Не знаєш, де маєток Ґарбо?
Он там.
...кілька разів і... Він прекрасний.
Перісе?
Привіт.
- Чудовий... у тебе костюм. - Дякую!
От тільки вечірка-сафарі там, на площі.
Носе...
Це ж я.
Таллі...
Що ти тут робиш?
Тебе не було на мосту...
То ти прокралася сюди?
Переживала. Ти ніколи не запізнюєшся.
Навіть не знаю. Тут все інакше.
Я не знав, про що з тобою говорити.
Зрозумієш, коли станеш Красунею.
Ми ж обіцяли: «Найкращі друзі назавжди».
Може, ще будемо.
Скільки ще? Два місяці?
Твій шрам.
Ти ж обіцяв.
Я прокинувся після операції і зрозумів, що більше не хочу його, Таллі.
Не зви мене Таллі.
Ти... Зви мене Мружко.
Ага.
Виявлено небажану особу.
КУРТКА-ТАРЗАНКА
Що вона робить?
Говорить наглядач.
Виявлено небажану особу.
Ви не маєте права тут перебувати. Зупиніться.
Відійдіть від краю.
Перепрошую.
Говорить наглядач. Залишайтеся на місці.
Залазь, або нас схоплять.
Це було круто!
Думала, ти на розвороті впадеш.
Я теж. І цього разу я без куртки-тарзанки.
Чекай, що?
Мене переслідували, бо стрибнула з Ґарбо.
- У куртці-тарзанці? - Ага.
- З якої висоти? - З зависокої.
А ти крутіша, ніж виглядаєш.
Жартуєш? Ти щойно позбулася наглядача!
- Звичайний вівторок. - Чого була біля річки?
Просто... трюки.
- Ходімо на кухню? - Вона зачинена.
І що?
Чому ми досі не дружили?
ПОТІК 4 — ЇДАЛЬНЯ 2:14 РАНКУ
Але в нас, типу... Гаразд.
- Чекай, тут є кекси. - Тут? Гаразд.
Як ти додумалася?
Будьмо.
Смакота.
- Як воно? - Що саме?
Вечірка, Місто, усе.
Я думала, ти вже туди прокрадалась.
Лише раз у Сад насолод, та...
Але у саме Місто? Так ніхто не робить.
Там...
Там все, як нам і обіцяли.
А що твій друг?
Такий самий, тільки Красень?
Ну...
Певно, важко бачити моє обличчя після місяця перепочинку.
Боляче лишатися за бортом.
У тебе мільйон друзів. Я тебе бачила.
З тих, хто мені небайдужий, нікого не лишилось.
Ну, Худа, я з тобою.
Принаймні, ще два місяці.
- До вересня? - До дев'ятого.
Це ж треба.
Наші дні народження в один день.
Та ну тебе! Що?
Ага!
То я з тобою назавжди. Як тебе звуть?
- Як тебе зватимуть після? - Шай.
Я Таллі. Якого кольору хочеш очі, Шай?
Не знаю.
Я хочу золоті. Під волосся.
Воно ж каштанове.
Ненадовго.
Клас з метаморфоз почнеться за 10 хвилин.
- Гей. - Ходімо.
Ага. Ми на заняття запізнюємося.
А ми туди й не йдемо.
А є якийсь курс для початківців? Чи...
Більше катаєш, краще підлаштується.
- Треба лише постаратися. - Кажеш, наче це легко.
Залазь на дошку, Таллі.
- А вони працюють? - Ага.
Рушиш — браслети спрацюють.
Будеш як риба в воді.
Ого, як дивно.
Ага.
- Ого... Гаразд... - Гей.
Напруж прес.
- Гаразд. - Отак.
Молодець. Готова?
Три, два, один...
- Ага. Тільки не так. - Боже.
Розходишся.
Треба просто вірити. Тоді вийде.
Головне — сила духу. Але я не...
Як можна не боятися, якщо...
- Гей, Худа! - Що таке?
- Це було круто. - Я казала.
Невже Імла справді така?
Це що... книжка?
Хочеш почитати?
ГЕНРІ ДЕВІД ТОРО «ВОЛДЕН»
Звісно хочу.
Обережно. Він мені її довірив.
Хто?
Ти ж Таллі.
- Так? - Ага.
Справді стрибнула з Ґарбо?
Це...
Кому ти розказала?
Лише... усім.
Боже...
Це так круто.
- Що? Таки круто. - А як мене не прооперують?
Тобі не завадять стати Красунею.
- Ти цього не знаєш. - Їм це потрібно.
З таким-то обличчям.
«ВОЛДЕН»
Хочеш навчитися літати, мусиш навчитися падати.
Та й від цього лише четверо вмерло.
- Поїхали! - Нащо ти це сказала?
Гей. Зосередься.
Розподіли вагу.
Віднайди рівновагу.
Гей, Таллі! У тебе виходить.
Боже мій.
Показати трюк?
Давай.
Келих води, будь ласка.
Келих...
Кел... Кексик.
Кексик.
Боже мій.
Бачила б ти, який я Перісу влаштувала день народження.
Це було неймовірно.
Подвоїти ліву сторону? Бо моя права сторона...
Ненавиджу її.
- Симетрію переоцінюють. - Неправда.
Це ознака здоров'я.
Ми на неї біологічно запрограмовані.
Ця мені подобається. Яка твоя анонімка? Додам тебе.
ЗНАЙДИ ДРУГА ШУКАТИ АНОНІМКУ
Я видалила акаунт. Мене там немає.
Що? Чому?
- Тільки час забирає. - А чим ще займатися?
ШАЙ ДИЗАЙН 4
ШАЙ ДИЗАЙН 5
Боже мій...
Бачила, Таллі?
Аж не віриться, що завтра ми нарешті почнемо наші життя.
О, до речі,
я зацінила.
- Правда? - Ага. Пори року, вода.
Звучить казково. Аж захотілося там побувати.
Забити буде дуже тупо?
На операцію.
Шай, не кажи так.
Ми мусимо.
Мусимо?
А яка альтернатива? Стати пліснявим і зморщеним?
Це суперечить всьому, чого нас навчали.
- Як на мене, зморшки прикольні. - Ага.
- Справді. - Та де там.
Я справді так думаю.
То ти станеш фріком?
Житимеш сама біля ставка? Вирощуватимеш боби, як Торо?
Може, я піду в Імлу.
Імла — це міф, Худа. Вона не справжня.
Ми в цій школі чотири роки,
і ми тут точно найкмітливіші.
Якби Імла існувала... ми б про це дізналися.
Ти щось про неї знаєш?
- Зелений Міст. За дві години. - Ні. Чекай, нащо? Що робитимемо?
Наш останній трюк.
Шай! Шай!
Що в сумці?
Гей, туди не можна. Нас помітять з веж.
- Нормально. Купу раз так робила. Гайда. - Гаразд.
- Що робиш? - Вдягни перстень на гілку.
Хай думають, що в нас пікнік.
Дошки там не працюватимуть. Сітки нема.
Вони магнітні. У річці є метал, мінерали.
Тримайся води і все буде добре.
Гаразд.
- А куди ми? - Побачиш.
Головне — вірити в себе!
Я ще ніколи не була в Руїнах Іржавих. Що це?
Іржаві звали їх американськими гірками. Вони не працюють, та для дошки норм.
Ну ж бо.
- Довірся мені. - Гаразд.
Скоро треба вертатися. Комендантська година.
Забудь ти про неї.
Поглянь лише на руїни.
Таллі, пообіцяй, що нікому не скажеш.
- Про що? - Про все це.
Як дістатися і його покликати.
- Кого? - Просто... пообіцяй.
Шай, ти моя подруга. Я обіцяю.
Тоді приготуйся.
Що це?
Кремінь і сталь. Вдаряєш і спалахує іскра.
Шай, кого ти кличеш?
- Девіда. - Що?
Він справжній, Таллі. Імла справжня, і він скоро буде тут.
Знущаєшся? Якщо нас спіймають, операції скасують і ми лишимося самі.
Я не оперуватимуся.
Я думала, то ти зранку жартувала.
Не жартувала.
Слухай, Імла... це альтернатива.
Можливість іншого життя.
Ніхто не судить тебе по зовнішності, лише по тому, що всередині.
Там купа людей з різних місць.
Просто як в книжці, яку ти прочитала.
- Там все так просто і красиво... - Ти там була?
Ні. Тобто... Я кілька разів зустрічалася з Девідом тут.
Та... тієї ночі, як ти стрибнула з Ґарбо,
я мала рушити туди з друзями.
Але здрейфила.
Але потім зустріла тебе.
Ми робили всі ті трюки. І мені сподобалося те відчуття.
Я люблю читати книжки і майструвати, а в Місті цього не роблять.
Тобі роблять операцію і вказують, що робити. І це все.
Шай...
Ти просто боїшся дорослішати.
Я боюся припинити рости.
І хочу, щоб ти пішла зі мною.
- Ні. - Таллі.
У мене є їжа на нас двох. З кухні, як ти навчила.
- Я не для цього... - Лише чотири дні.
А там вони вирощують їжу, Таллі.
Я чула, там пахне морем.
- Шай... - І там нема ні Морфів, ні планшетів.
Я люблю і планшети, і Морфів.
І кожен є саме тим, ким він народився. Вони вільні.
Не хочу бути вільною. Хочу бути Красунею!
Це... Я не можу.
- Не можу. - Таллі, прошу тебе.
Дістало почуватись нікчемною.
Таллі, ти не нікчемна.
Хочу, щоб люди мене бачили.
Я тебе бачу.
Я написала вказівки кодом, який зрозумієш лише ти.
Про всяк випадок.
Це він.
Не залишай мене.
Прошу тебе.
Я мушу.
Доброго ранку, Таллі.
Вітаю.
Прекрасні і вільні
від ненависті та дискримінації через вашу зовнішність.
Ви чекали на цю мить все ваше життя.
Леджер Гарт.
СТАНЬ НОВИМ СОБОЮ
Зейд Рейєс.
Імані Баду.
Кейлен Форсберґ.
Таллі Янґблад?
Щось не так?
Хоч скажете, куди ми їдемо?
НАДЗВИЧАЙНІ ОБСТАВИНИ
Бо якщо це через куртку-тарзанку, то
я можу все пояснити.
Комісія з надзвичайних обставин. Рівень 7.
Вітаю, Таллі.
Я докторка Кейбл. Заходь.
Ви мене знаєте?
Вибач, що довелося відкласти твою операцію.
Розумію, як це нестерпно.
Та ти нам потрібна.
Шай зникла. Присядь, будь ласка.
Який жах.
Ти бачила, що її не було в приймальні?
Я думала, що вона захворіла чи щось таке.
Он воно як?
АНАЛІЗУЮ ТАЛЛІ ЯНҐБЛАД
Шай у небезпеці.
Я не знаю, де вона.
Ми думаємо, що їй промили мізки. Чоловік на ім'я Девід.
Він завойовує довіру людей, а тоді тримає їх проти їхньої волі.
Допоможи нам.
І тоді зможеш нарешті отримати свою операцію.
У нас тут є все необхідне.
Вона казала щось, що могло б допомогти нам її знайти?
На жаль, я не знаю.
Може, ніч у гуртожитку допоможе.
Може, щось згадаєш.
Ви...
Ви відправите мене назад у гуртожиток?
Лише доки не зможеш допомогти. Спробуй пригадати.
Гляньте, хто тут. Чого вона повернулася?
Вона лишиться тут навічно.
Відчини, будь ласка.
Ніс? Боже мій.
Що, мусила якось виділиться, Мружко?
Ти не уявляєш, як я хотіла тебе побачити.
Вони причепилися до мене через мою подругу Шай.
І в операції відмовляють, поки не скажу, де вона.
То розкажи їм все, що знаєш.
Але ж я їй пообіцяла.
Але ти і мені дещо пообіцяла.
Що мені робити?
Мружко, ми чотири роки щодня мріяли, як воно — бути в Місті.
Ти ж мала бути зі мною.
Ти мене три місяці не пінгував,
а востаннє взагалі дивно поводився.
Просто... Там усе інакше.
Там ти почуватимешся інакше.
Так, ти це вже казав.
Ну ж бо, Мружко. Що робитимеш?
Не допоможеш? Заб'єш на операцію?
І станеш фріком. Вигнанкою.
Крім того, схоже, вона в реальній небезпеці.
Ти не порушуєш обіцянку, якщо їй потрібна допомога.
Рада, що ти вирішила допомогти, Таллі.
Я скажу тобі дещо, що знає лише жменька людей.
Цей чоловік, Девід. Імла.
Вони розробляють зброю, щоб на нас напасти.
Чому... Навіщо їм це?
Вони вважають, що їхній спосіб життя достойніший за наш.
Настільки, що ладні нас позбутися.
Цією зброєю вони хочуть знищити наше Місто
і наш спосіб життя.
Але Шай... не має до цього стосунку.
Тепер має.
Не недооцінюй Девіда. Він промив їй мізки.
Тепер Шай у його владі.
Якщо вона спробує піти, він її скривдить.
Або й гірше.
Я хочу, щоб ти знайшла Імлу.
Маєш стати однією з них,
щоб ми знайшли цю зброю, поки ще не пізно.
Маєш зробити вибір, Таллі.
Можеш зробити операцію, як завжди хотіла.
Або вирушити у невідоме.
Врятуй подругу.
Врятуй усіх нас.
«Гіркою прямо повз пролом, доки не знайдеш плаский підйом».
Поглянь.
Щойно знайдеш зброю, дай нам сигнал цим кулоном.
І ми приєднаємося до тебе якнайшвидше.
Ти потрібна Шай, Таллі.
Ти потрібна нам.
Боже мій.
АКТИВНИЙ
«Доки не знайдеш... плаский підйом».
Я її знайду. А потім приб'ю.
СПАГ БОЛ ГОТОВЕ ДО ВЖИТКУ
«Знайди стіну і озирнись.
Не поспішай і вниз не дивись».
Ні!
Ні.
«Море холодне, зважай на обриви.
На другому... стрибай, як в могилу».
Так!
«Між білих хвиль скінчиться твій шлях.
Імла знайде тебе, мов нічний птах».
Дякую, що прийшов до мене, Перісе.
Будь ласка, докторко Кейбл.
Я ціную, що ти допоміг переконати Таллі.
- Ти справді був їй потрібен. - Вона тут?
Ні. Вона допомагає ще з дечим.
Що ти відчув... коли її побачив?
Насправді повернутися туди було навіть приємно.
Коли я її побачив, сталося щось дивне.
Я став щось... відчувати.
Востаннє таке було ще до операції.
Вона нагадала мені, яким я був.
Ким я був. Мені цього не вистачало.
Знаю, звучить безглуздо. Адже я зараз тут.
Та ми з нею досі пов'язані.
Це зовсім не безглуздо.
І ти не один такий.
Завжди знаходяться обрані, яким потрібно... більше.
Ми розробляємо цілком новий шлях для таких обраних, як ти, Перісе.
Шлях, що гарантує справжню ясність мислення.
Я можу зробити тебе насправді Особливим.
Що скажеш?
Звучить круто.
Дякую, докторко Кейбл.
КІНЕТИЧНА РЕАКЦІЯ НЕЙРОННЕ ВДОСКОНАЛЕННЯ
М'ЯЗОВА ПОТУЖНІСТЬ
Хто ти такий?
Я Девід.
Дай свій рюкзак. Пощастило тобі, що ми тебе знайшли.
СПАГ БОЛ
Маячок.
Я про нього не знала. Клянуся.
На дошках завжди є маячки. Так я тебе знайшов.
Руки.
Обертайся.
Ти чиста.
Ходімо.
Гаразд.
МАЯЧОК ТРИВОГА
Ми знайшли маячок зі скайборда.
Здається, його зняли.
Вишліть двох Особливих. Радіус — десять кілометрів.
З нею зв'язалися.
Це і є Імла?
Це форпост. До Імли ще день ходу.
Новачків в Імлу одразу не беремо.
Чого?
Спершу їх перевіряють.
- Таллі, це Крой. - Привіт.
- Таллі? - Шай!
Шай!
Боже мій!
Боже мій. Я така рада тебе бачити!
- Не думала, що ти дійдеш. - Як ти? Все гаразд?
- У мене? - Так.
На себе глянь? Наче з війни.
А то! «Стрибай, як в могилу»? Ти серйозно?
Шанси, що до тебе дійде, я оцінила лише на 7 %.
Як скажеш. Боже.
- Ходімо. Хоч вмиєшся. - Я така втомлена.
- Не віриться, що ти тут. - Скажи.
Сам сюди ще ніхто не доходив.
Ага.
Не вважаєш, що це підозріло?
Звісно. Та якщо вона таки впоралася сама, вона нам потрібна.
У мене все тіло болить.
Ну, я ж намагалася тебе з нами взяти.
То як? Розкажеш про кулон?
Тобі ж його хтось дав.
Хто?
- Минулої ночі до мене приходив Періс. - Чекай.
- Я думала, ви лише друзі. - Так і є.
Він дав тобі прикрасу.
Це...
Просто хотів мати спосіб упізнати мене після операції.
Нічого такого.
Як скажеш.
Ти наче щаслива.
Так і є.
Я цього не чекала.
Тобто? Чого це?
Ну...
Я...
З цим місцем щось не так. Воно не те, чим здається.
Слухай, ти ж щойно сюди потрапила.
- Знаю, проте... - Чекай.
- Хто тобі таке сказав? - Я просто за тебе боюся, ясно?
Ти прийшла сюди, щоб спробувати мене повернути?
Ти мусиш піти.
На світанку.
Хочеш бути Красунею, Таллі, вперед.
Ні, чекай. Може, мені потрібен час.
Це не так працює.
Дай мені кілька днів.
Вибач.
Справді. Я...
Просто це забагато інформації одразу.
Не знаю.
Ось що ми зробимо: я їм нічого не казатиму.
Це наша таємниця. Та ти маєш пізнати цих людей.
Пізнати Імлу.
Я певна, що це місце для тебе.
Та ти мусиш дати йому шанс.
- Гаразд? - Ага.
Ти знайдеш те, що шукаєш.
- Гаразд? - Ага.
Гаразд.
Це останній підпал перед поверненням.
Крою, ти страхуєш. Райде, будеш моїм другим пілотом.
- Зроблю перевірку перед вильотом. - Візьму припаси.
Що відбувається?
Треба запалити вогнища на Західному перевалі.
Це ви зробили підпал?
Орхідеї токсичні. Висмоктують з ґрунту поживні речовини
і нищать усе навкруги.
Це екоальтернатива нафті, яку використовували Іржаві.
Вони хочуть, щоб в це вірили.
Ті квіти перетворюють планету на пустку. Вони все нищать.
Змушують усіх жити в Місті. Ходімо з нами, сама побачиш.
Точно хочеш її взяти? Ми ж її не знаємо.
Хай побачить правду на власні очі.
Я за неї ручаюся.
Ходімо.
Стара бойова машина Іржавих. Тепер на сонячній енергії.
З неї зручно все палити.
Наближаємося до Західного перевалу.
Глянь вниз! Звідси видно межу, де кінчаються квіти.
Усе це колись було зеленим.
Зачистьте поле.
Усе чисто.
- Гаразд, Шай, твоя черга! - Є!
Девіде, хтось рухається в полі.
Це наші чи їхні?
Тримайтеся. Я опускаюся.
Шай!
- Шай! - Девіде, глянь вниз!
Стривай, розвідники?
Біжать прямо у вогонь!
Вони шукають Шай!
Зажди!
Таллі, ні!
Я їх не бачу. Опусти мене.
Шай!
Підіймаємося! Ми втрачаємо висоту.
Ми їх не залишимо.
Шай!
Таллі.
Таллі!
Давай!
Підіймай! Швидко!
Є!
Боже.
А мені цікаво, як нас знайшли розвідники.
Одразу після того, як до нас дісталася пані Соло.
- Що? - Певна, що тобі не допомагали?
- Ти при собі, Крою? - Вони хочуть нас знищити, Шай.
Я тут єдиний, кого це хвилює? Га?
Так, ми не знаємо Таллі.
Та вона ризикнула життям, щоб врятувати дорогу нам людину.
Хто стрибатиме з гелікоптера у пекло,
якщо не вірить у щось справжнє?
У цьому суть Імли.
Збирайтеся. Завтра вирушаємо.
Але я сказала Шай, що не хочу йти.
А тепер просто з'явлюся там сама? Вони мені не повірять.
Люди вірять у те, у що хочуть вірити.
Скористайся цим собі на користь.
Вуаля.
Вітаю в Імлі.
- Чекайте. - Ходімо.
- Вмираю з голоду. - Я теж.
Це важче, ніж жити в Місті. Ми самі вирощуємо їжу.
От побачиш, наскільки вирощена власноруч смачніша.
Усі мають працювати, навіть старійшини.
У нас немає грошей, ми ділимося і міняємося.
- Не мерзни. - Дякую.
Ходімо.
А знаєш, що найважливіше?
Ці люди тут, бо це їхній вибір.
Це надихає, бо вони справжні.
Ви зберігаєте запаси в печері?
Це також сховок. Турмалін блокує їхні сканери.
Колись, за часів Іржавих, це були колії.
- Але тепер ми рейки переробляємо. - На що?
На все. На каструлі, пательні. Садові знаряддя.
А як щодо зброї?
Теоретично це можливо, та це не наш стиль.
Щось треба?
Ні.
Я просто шукала воду.
Вода он там. У їдальні.
Точно. Логічно.
- Це... - Не твоя справа.
Зміни, яких ми прагнемо, не пов'язані зі зброєю.
Це щось значно більше. Ось побачиш.
Ой, чекай.
Привіт.
Тепер твоя черга.
Що?
Здорове тіло — здоровий дух.
Вас тримають прив'язаними до екранів.
Ви не рухаєтеся.
Я рухаюся.
Я майже щовечора в Місто вислизала.
- Ну, вибач. - Ага.
- Гаразд. - Чому б тобі не спробувати?
- Добре. - Став ногу, тримай міцно.
- І натискай. - Можна так тримати?
- Так. - Гаразд.
А важко.
- Молодець. - Ну, ви продовжуйте.
Я піду кролів погодую.
- Побачимось згодом. - Гаразд.
Я рухаюся!
Отакої. Значить, я помилявся. Ого.
Ти це собі так уявляла?
- Взагалі ні. - Вечеря готова. Всі до столу.
- Шай, тримай. - Дякую.
- А ось для Таллі. - Дуже дякую.
Лене, морква просто...
Ага.
- Це тобі не їжа в гуртожитку. - Вибачте.
Я ще ніколи такого перченого не їла.
Я використав гострий чилі Кроя.
Цей перець підходить лише до овочів, бобів і ведмедів відганяти.
- Ведмедів? - Так.
Можна хвилинку уваги?
- Тихо. - Люди...
Вчора на Західному перевалі були розвідники.
Так близько вони ще не підходили.
Ми їх зупинили.
Та це було нелегко.
Місто не зупиниться.
Бо Імла загрожує всьому, за що вони стоять.
Наш час тут спливає.
Мусимо досягти нашої мети.
Адже ми віримо у збереження природності,
а вони вірять у маніпуляцію.
До приходу сюди, скільки разів на день ви думали про вашу зовнішність?
Що з вами не так?
Ми почуваємося самотніми і невпевненими,
і в нас не лишається часу на справді важливі речі.
На думки, книжки, навчання, мрії.
На вибір, ким стати.
І мене це не влаштовує.
І вас це також не влаштовує.
І ми зробимо все, що треба, щоб це захистити.
Так!
Заплющ одне око.
Цілься над центром.
- Гаразд? - Гаразд.
Гаразд. Тримай.
Давай.
Так. Запобіжник.
Гаразд. Отже... Тримай ось так.
Ого.
- Оце так водянки. - Ага.
Від домкрата?
Ну, знаєш, для Морф-пада товста шкіра не треба.
- Повернемося, як стане краще. - Ні.
Я справді хочу навчитися.
Гаразд.
- Може, заплющ інше око. - Хамло.
- Може, іншим разом? - Ні, давай ще.
Гаразд.
Так!
Нічого собі. Це було круто!
Дякую.
Ніколи не здаєшся, ага?
Сумуєш за Містом?
Я ніколи там не жив.
- Я тут народився. - Твої батьки тут живуть?
Вони самі мене виростили.
Я своїх майже не знаю.
Востаннє вони спитали мій Морф, щоб знайти мене після операції.
Мені шкода.
Для батьків це нормально.
Ні, Таллі.
Зажди.
Замість товстої шкіри.
- Це мені? - Ага.
Дякую.
На здоров'я.
Вони такі класні. Дуже тобі дякую.
Гей! Звільніть місце!
- Девіде! - Звільніть місце! Нам треба допомога!
Усе гаразд, я з тобою.
- Ти в порядку? - Так.
- Що таке? - Поки палили квіти, попалили нас.
- Але ми їх заплутали. - Сейлор?
- Розвідники. - Усе гаразд. Ми в безпеці.
Це були не звичайні розвідники. Навіть не звичайні Красені.
Вони були швидкі. Надто швидкі.
Я ще ніколи такого не бачила.
Вони бігли крізь вогонь.
Треба забинтувати.
- Ось. - Дякую.
Це ти крізь вогонь стрибала? Крой каже, сама дісталась сюди?
Вже, певно, набридло переказувати?
- Це Девідові рукавички? - Так.
У мене водянки почали з'являтися на руці.
Чекай, він їх тобі дав?
Ага, а це...
Я не розумію.
Тут речі мають інакше значення, Таллі.
Він їх сам зробив. Вони не з якоїсь стіни з'явились.
Тут люди ретельно обмірковують подарунки.
Ти йому подобаєшся.
Що?
Тобі час зробити вибір.
Ти залишаєшся чи ні?
Я... Я віддам їх йому назад.
- Мені вони не треба. - Не в тому річ.
Залиш їх собі. Віддай.
Носи кулон. Не носи його. Обери Імлу. Не обирай Імлу.
Я хочу, щоб ти була тут.
Але це нечесно щодо мене, щодо Девіда
чи будь-кого іншого, якщо будеш однією ногою тут, а іншою там.
- Важкий день? - Скажи.
Що змусило тебе передумати?
Шай казала, ти не хотіла йти.
А потім прийшла.
Мабуть, захотіла сама обрати, ким мені бути.
Та це було непросто. Дехто каже, ти радикалізуєш людей.
Є таке.
Соціальні зміни спочатку здаються радикальними.
Я не про це.
А про що?
Кажуть, у вас є зброя.
Що...
Що ви плануєте знищити Місто.
Ходімо.
Девіде?
Девіде! Привіт.
Скучив за нашою їжею?
Таллі, це мої батьки.
Привіт, рада знайомству.
Взаємно.
Таллі вважає, що в нас є зброя.
- Піду поставлю чайник. - Заходьте.
Чекайте, це ваша?
«Громадянська непокора» ще цікавіша.
Пора стригтися.
Тато перший.
Не заохочуй її.
Минулого разу я мало вухо не втратив.
Неправда!
Ну, може, трошки.
Вибачте.
Усе гаразд.
Просто ви обоє дуже схожі на Девіда.
Я такого раніше не бачила.
Ваші очі, ваша посмішка.
- Тому він такий гарний. - Гаразд...
Я не кажу, що ти ідеальний. У тебе сімейне ластовиння.
Сідай, люба.
Дякую.
Тож... Чим ми можемо допомогти?
Хочу їй розказати.
Синку, думаю, вона тут недостатньо довго.
Вона впорається.
Я їй довіряю.
До Імли вони були лікарями.
Пластичні хірурги. Працювали на державу.
Останній рік в Місті,
мене призначили в комітет з морфологічних стандартів.
У мене був доступ до всієї медичної бази даних.
Тим часом я намагався зробити операцію безпечнішою.
Тобто?
У нас було по кілька смертей на рік.
Непогано для такої складної операції. Та я хотів кращого.
Люди від цього помирали?
Я...
Я не знала.
Вони це замовчують.
Тоді я вперше помітив патерн ураження мозку.
Ці ураження в лобовій корі мозку притупляють.
Тобі до всього байдуже. У голові туман.
Оманливе відчуття щастя тебе присипляє.
Я... не розумію.
Вони стирають те, ким ти є.
Коли ми це зрозуміли, прийшла Кейбл,
сказала припинити копати і вилучила наші дослідження.
Тоді ми зрозуміли: ураження — не побічний ефект від операції.
Вони були її метою.
Але ж...
Навіщо Кейбл це робити?
Щоб контролювати нас.
Кейбл не завжди була такою. Ми були колегами. Друзями.
Ми всі пройшли через операцію одночасно.
Та ми були вольовими, непокірними.
Тож нас запросили у внутрішнє коло
і дали ліки, щоб ми знову могли вільно мислити.
Та не всім пощастило бути лікарями.
Інших додатковою операцією перетворюють на бездумних бійців.
Ми з Азом не могли просто стояти осторонь.
Ми знали, що це неправильно. Тому втекли.
Відмовились від операцій, вирішили старіти природним шляхом.
І ось ми тут. Пропонуємо свободу думки та самоприйняття як альтернативу.
І присвячуємо решту життя, щоб відтворити ліки.
То ви... Ви знайшли...
Ви можете вилікувати ураження?
Ми вже близько.
Та в нас тут просто немає одного синтетичного компонента.
Проте, у нашій лабораторії ми створили базову сироватку.
Якщо їх правильно поєднати, зможемо вилікувати ураження.
Це стане головною зброєю проти доктора Кейбл.
Наносинт є у Місті, але там надто небезпечно.
Аз працює над його заміною.
Потрібно буде провести тести і знайти добровольців для випробувань.
Чому б просто не викрасти Красенів, однак вони не при собі.
Не можна їх змушувати. Ми ще й не певні, чи це безпечно.
Адже йдеться про людський мозок. Він дуже складний.
Існує купа побічних ефектів. Конвульсії, ушкодження мозку...
Смерть.
Останні 20 років ми працюємо над відтворенням цих ліків.
Кейбл це знає. Тому і підбирається все ближче.
Девіде...
Я не була до кінця відвертою.
Я прийшла сюди не заради Імли.
Я прийшла заради себе. Не знаю, як пояснити.
Усе моє життя мені брехали, і я вірила кожному слову.
- Я накоїла... - Таллі...
Я привів тебе сюди і розказав усе це, бо знаю, хто ти зараз.
Годі бути таким добрим до мене.
Годі думати, чого хочуть батьки.
Чого хоче Місто. Чого хоче Імла.
Чого хочеш ти?
Я зробила стільки поганих вчинків.
Як же я помилялася.
І от я думаю, може, я справді просто Огидна?
Ні.
Твої вчинки,
твої думки —
роблять тебе красунею.
Розвідники!
Таллі! Девіде!
Таллі, ну ж бо!
Сюди.
- Треба щось робити. - Ні. Девіде!
Вони надто сильні. Має бути інший спосіб.
Заберіть від мене руки!
Відпусти!
Пригнися.
Нає!
- Відчепися. - Досить!
Час дозволити людям обирати.
Бачила твою лабораторію, Медді.
Ти хочеш, щоб в них був лише один вибір.
Твій.
Треба щось робити.
Не треба, будь ласка.
Де він? Ваш син.
Лідер цього повстання.
Він тут ні до чого.
Ще й як до чого.
Бо намагається знищити все, що ми побудували.
Де він?
Запитаю ще раз.
Де ваш син?
Лише його.
Ні, чекай.
Не роби цього, Нає.
Перісе...
- Прошу тебе, Нає. - Що ти робиш?
Перісе, не треба!
Ні!
- Геть руки від мене. - Ні!
Ні!
Перісе...
Ні...
Дякую, що приєдналася, Таллі.
Ви не казали, що збираєтеся кривдити людей.
Ви мені не казали.
Таллі...
Я за тебе поручилася.
Ти чудово зіграла, Таллі.
Знала, що ти зможеш.
Твою операцію вже призначено.
Власне, операції заплановані для вас усіх.
- Ні! - Ні!
Зрадниця!
Чекайте, ні. Ні!
Девіде, тікай! Біжи! Ну ж бо!
Хай тікає.
Сама до мене прибіжить.
- Зберіть усіх в'язнів. - Ні!
Розгроміть лабораторію Медді і все в ній.
Знищте Імлу раз і назавжди.
Девіде...
- Чому? - Послухай, я намагалася знищити кулон.
Я не знала, що він їх викличе. Не знала.
Вибач.
Крой був правий. Ти збрехала. Це все була брехня, Таллі.
Вони мене змусили. Погрожували мені.
Погрожували чим? Обіцяли скривдити Шай?
Вони казали, що ти скривдиш Шай. Що ти всіх скривдиш.
Я не хотіла, щоб так сталося. Я закохалася в це місце.
Я подумати не могла, що можна жити і бути собою, і що цього достатньо.
Не знала, що Красунями стають в обмін на розум.
Я тепер радше помру, ніж дам себе перетворити.
Девіде, мені дуже шкода.
Дуже-дуже шкода.
Який в тебе план?
Я їх поверну.
- Я піду з тобою. - Ні.
Девіде, ти ніколи не був у Місті.
А я була.
Твою матір забрали в будівлю, де я вже бувала.
Я знаю, як туди потрапити.
Дозволь мені все виправити.
Я тобі не довіряю.
Ти не мусиш мені довіряти.
Просто слідуй за мною.
-«Бібліотека». Там дві «Б». - Бібліотеки.
-«...бліотеки». З безкоштовними книжками. - Сассі!
Таллі! Ми чули, що Імлу знищили.
Ми розпалили вогонь два дні тому. Ніхто не прийшов.
Бо це неправда.
Чувак...
Девіде!
- Тебе не існує. - Я здаюся.
- Ти Девід? Це Девід? - Я Девід.
Допоможіть нам.
Гаразд, слухайте. Сассі, дай свій перстень Інтерфейс.
Зберіть якомога більше наших і створіть диверсію.
- Гаразд? - Гаразд.
- Так. - Гаразд.
Хочете бунтувати? Сьогодні ваш день.
«Імла живе». Напишіть це на небі. Йдіть.
- Ходімо! - Я знала!
Це був Девід!
ІМЛА ЖИВЕ
Давай.
У Красенів є непогані штуки.
Так. Давай.
Ось так.
РІВЕНЬ 7
Це як проникнути на кухню. Відчини, будь ласка.
- Доступ... - Чекай.
- Доступ заборонено. - Ні!
Чекай.
Я не...
Дай його руку. Давай.
Ось.
Вийшло!
Мамо!
Шай?
Крою!
- Крою! - Шай!
Сюди!
Ну ж бо. Ключ там. Я введу.
Повертай на рахунок. Гаразд? Один, два, три.
ДВЕРІ ВІДЧИНЕНО
Так. Сюди.
- Ліворуч. - Так, усе гаразд.
- Рухайтеся. Давайте. - Шай? Де Шай?
- Зрадниця! - Гей! Слухай, Крою.
Крою, вона — наш єдиний шанс, ясно?
- Девіде! - Зачекай. Мамо!
Я тут.
Ліворуч. Давайте.
Чекай, де Шай?
- Її забрали на операцію. - Ні.
Ми запізнилися. Усе скінчено.
Ні, це не так. Знаю, у вас немає причин мені довіряти.
Але треба врятувати Шай.
У мене є ідея.
І для неї потрібні ви всі.
Шай?
Сюди. Давайте.
- Сюди. Ось тут. - Шай!
Сюди.
Таллі!
Подобається?
Я була першою, бо від мене купа проблем.
Бачили б ви, як я відбивалася.
Ледь око медсестрі не видряпала.
Таллі... Дихай.
Шай, твої очі.
Золоті. Як ти завжди хотіла.
Ти ж мені не заздриш?
Мені так шкода, Шай.
Не вибачайся.
Ти мала рацію.
Виглядати так... це просто неймовірне відчуття.
Перісе.
Від неї дух захоплює, правда ж?
У тебе є вибір.
Раджу обрати операцію.
Гаразд. Я йду.
Вільнодумство — це рак, Таллі.
Дозволь людям обирати,
і вони знищать світ.
У них майже вийшло.
Позбавлення вибору їх врятувало.
Людству потрібен поводир.
І серед нас є ті, хто спроможний вести за собою.
Люди так набагато щасливіші.
Так ти будеш щасливішою.
Але я не буду собою.
Ні.
Але ти точно будеш Красунею.
Приміщення пошкоджене.
Будь ласка, евакуюйтеся.
Приміщення пошкоджене.
Будь ласка, евакуюйтеся.
Шай!
- Ходи сюди. - Мамо!
Приміщення пошкоджене.
Будь ласка, евакуюйтеся.
Йду.
Приміщення пошкоджене.
- Куди ми йдемо? - Хутко.
Давай. Сюди.
Давай.
Ого.
- Таллі. Чекай! - Дай мені з ним поговорити.
Носе...
Перісе, твоя рука...
Мружко і Ніс.
Назавжди. Пам'ятаєш?
Ну ж бо. Я знаю, що ти досі там.
Девіде!
Мамо, тікай!
Перісе, припини!
Таллі!
Носе.
Мружко...
Ні!
Таллі.
Таллі, нам треба йти.
- Гаразд. - Ходімо.
Давай.
Давай. Ходімо.
ІМЛА ЖИВЕ
Боже...
Усе гаразд, Крою?
- Усе гаразд? - Так. Дякуючи вам обом.
Ми це зробили. У нас є все, що треба для ліків.
Лабораторію знищили. Дослідження теж.
Ні. Глянь в сумку.
- Що? - Глянь в сумку.
Цього достатньо. Я забрала наносинт з лабораторії Кейбл.
Думаю, зможу завершити формулу.
Тобто... ми зможемо вилікувати Шай?
Я не хочу виліковуватись.
Ні, ти...
Це не ти, Шай.
Я? Подивіться на себе.
Гасаєте по руїнах наче купка Іржавих.
Ви сповнені параної,
страху, заздрощів...
Ти не була такою, Шай.
Ні.
Бо я була Огидною.
Я тут лише через те, що мені шкода Таллі.
Якби я не розповіла їй про Імлу... Ти б уже зараз була Красунею.
У нас немає на це часу.
Беремо з собою і змусьмо вилікуватись.
- Ні. - Це може бути небезпечно.
Вона не при собі.
Жодних експериментів на недобровільному суб'єкті.
У цьому різниця між ними й нами.
Я це зроблю.
Що?
Буду вашою піддослідною.
Вони мене перетворять, а ви вилікуєте.
Таллі, ні.
Медді, прошу, Шай вже не може обирати, а я можу.
І я цього хочу.
Кейбл може тебе вбити, Таллі.
Знаю.
Люба, існують ризики.
У вас є ліки. Якщо спрацює, може, ми переконаємо Шай.
Може, вдасться переконати інших.
І так ми змінимо світ.
Воно того варте.
Ні.
- Ми втратимо тебе, як втратили Шай. - Не втратите.
Я сильна.
Мені знадобилося багато часу, та тепер я знаю, хто я.
Я не дозволю їм це в мене забрати.
Як ми дізнаємося, що це ти?
Я залишу знак.
Вибач, що мав рацію щодо мене.
Насправді не мав.
Дякую.
Вони йдуть.
Якщо повернешся, я знатиму, що ти мені пробачив.
Ти прекрасна.
Йди.
Вибач, Шай.
Я все виправлю.
Я Таллі Янґблад!
Зроби мене Красунею.
Вітаю в новому домі.
Відрегулювати освітлення?
Ні, все й так ідеально.
Я перевірю ваш фізичний і психічний стан.
Дозволите?
Звісно.
Післяопераційні рани загоюються по графіку?
Так.
Ви відчуваєте тривогу чи дискомфорт?
Ні.
Як ви сьогодні почуваєтеся?
Я почуваюся спокійною.
Ви задоволені результатом операції?
Так.
Обожнюю нову себе.
Обожнюю бути Красунею.
Переклад субтитрів: Бурштина Терещенко