Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Moram provjeriti snimamo li. Samo trenutak.
Možemo?
U redu.
Počnite kad god želite.
Kad god vam bude odgovaralo.
Počet ćemo razgovarati. Dobro?
Duboko udahnite, Jennifer.
I ispričajte mi što se večeras dogodilo.
- Hitna služba. Trebate li... - Upomoć!
- Gospođo. - Gdje su mi roditelji?
Smirite se. Što se događa?
Ljudi su provalili u našu kuću i ukrali novac.
Gospođo...
Moji roditelji viču. Pošaljite pomoć!
Onda sam čula dva pucnja.
Mama je zavrištala.
Dozivala sam je.
A onda još par pucnjeva.
Samo polako.
- Gdje ste? - Avenue.
Avenue Road? Možete li mi slovkati ime ulice?
Tata?
- Zovem hitnu službu! - Gospođo? Halo?
Dobro sam!
Nikad nismo imali takav slučaj.
Nisam mogao ni zamisliti takvo što.
Čula sam tatu kako viče na ulici.
Dozivala sam ga, ali nije htio ući.
Ne znam je li me čuo. Nije htio ući.
Situacija je brzo krenula u smjeru koji nitko nije očekivao.
Ostanite gdje jeste. Dobro?
Jennifer?
Znamo da vam je teško, ali potrudite se.
Ovdje smo da vam pomognemo.
Jeste li dobro?
Znate što? Ne brinite se.
Svi učimo.
Ali učinili ste što ste morali, zar ne?
To je ono najvažnije.
ŠTO JE JENNIFER UČINILA
Kasno je. U krevetu sam.
Upravo sam bio zaspao. Zazvonio je telefon.
Pomislio sam: „Daj me nemoj.”
U Markhamu žive uglavnom obitelji. Stopa zločina vrlo je niska.
Niža nego u ostatku Kanade.
Rekli su mi: „Imamo dvije žrtve.
Dogodio se brutalan zločin. Bit ćeš glavni istražitelj.”
Zaprimili smo poziv večeras oko 22.30.
Uputila ga je stanovnica kuće.
Riječ je o ubojstvu. Jedna je osoba preminula.
Još je jedna osoba nastrijeljena. Trenutačno je u bolnici.
To je sve što zasad znamo.
Prvi nam je zadatak bio utvrditi što se zapravo dogodilo u kući.
Riječ je o nasilnom zločinu.
Jedna je žena ubijena. Bich Pan.
A muškarac po imenu Hann Pan upucan je u glavu.
Obitelj Pan emigrirala je u Kanadu iz Vijetnama.
Susjedi su rekli da je riječ o marljivim ljudima
za koje nikad ne bi rekli
da će postati meta tako užasnog napada.
Počeli smo dobivati izvješća iz bolnice.
Hann je onamo prebačen ambulantnim vozilom.
Zadobio je prostrijelnu ranu u oko.
Metak mu je prošao kroz lubanju sve do vrata.
Stavili su ga u induciranu komu.
Brinuli smo se da Hann Pan neće preživjeti
i da ćemo imati samo jednog svjedoka.
Njegovu kćer Jennifer Pan.
PRVI DAN PRVI RAZGOVOR
Hvala.
Tiho, molim vas.
Zatvori vrata.
Jennifer, ja sam Randy Slade.
Upoznali smo se u bolnici.
Radim u odjelu za ubojstva.
Bio sam glavni istražitelj. Odgovornost je bila na meni.
Nisam to mogao odraditi površno.
Morao sam provesti dubinsku analizu obitelji Pan.
Što je uzrokovalo ovo?
Jesu li imali neprijatelje? Tko zna?
Želim da se vratite u prošlost, malo prije ovih događaja.
Recite mi što se dogodilo.
Mama je pripremila večeru jer je te večeri išla na ples.
Linijski ples.
Pleše svaki ponedjeljak.
Ona i ja prvo smo večerali,
a onda sam otišla na kat u svoju sobu
i legla. Uključila sam televizor i nazvala prijateljicu.
Nedugo zatim mama se vratila.
Mislim da je bilo oko 21.30.
Odjednom sam čula mamu kako zove tatu da siđe.
Provirila sam kroz vrata svoje sobe.
Pojavio se neki tip i napao me.
Svezao mi je ruke i rekao: „Uperio sam pištolj u tebe.
Učini što ti kažem. Ako me poslušaš, nitko neće stradati.
Gdje je novac? Pokaži mi.”
Trojica su me odvukla niza stube. Pitali su mamu gdje joj je torbica.
Mama je pokušavala ustati, a oni su joj govorili da sjedne.
Nisam htjela da joj naude. Rekla sam joj da sjedne.
Pokušali su naći novčanik,
ali ona loše govori engleski i samo je ponavljala: „Torbica.”
Stalno su je gurali na stolicu.
U redu.
Samo polako.
Sve je ovo vrlo važno, zato samo polako.
Tad su me odveli i zavezali za ogradu.
Mogla sam se kretati, ali... Bojala sam se jer je jedan imao pištolj...
Zatim sam čula roditelje kako silaze niza stube.
Mama je molila jednog od njih da povedu i mene.
Ali on to nije dao.
I nakon što su rekli... Posljednje što sam čula bilo je...
„Lagali ste. Lagali ste nam.”
Onda sam čula dva pucnja.
Mama je zavrištala.
Dozivala sam je.
A onda još par pucnjeva.
Samo polako.
Jako je teško navesti nekoga da govori o traumatičnom događaju.
Možda je htjela potisnuti sjećanje.
Najprije smo se morali uvjeriti da je dobro.
No želio sam i da nastavi razgovarati s našim istražiteljima.
Uzmite si minutu.
Ja sam kontakt-osoba za žrtve.
Ako im je teško, u bilo kojem trenutku,
uvijek sam im na raspolaganju.
Ako ih nešto muči,
ja sam osoba kojoj se obraćaju.
Ali to je ujedno jako traumatično.
Nisam mogla ni zamisliti kako se Jennifer osjećala u tom trenutku.
Mislila sam: „Samo lijepo i polako.
Samo prati njezinu izjavu.
Potiči je da govori o tome što se dogodilo.”
Dobro, vratimo se unatrag.
Jeste li čuli još nekoga osim svojih roditelja?
Mislim da sam čula mamu kako jeca,
a onda se začuo još jedan pucanj.
Zatim je jedan od njih rekao:
„Moramo ići. Predugo smo ovdje.”
A onda su istrčali kroz vrata. Mislim...
Gledala sam je i suosjećala s njom.
Vezali su je i posve odvojili od roditelja.
Upomoć! Molim vas!
Smirite se. Što se događa?
Pištoljima su prijetili mojim roditeljima.
- Možete li zaključati vrata? - Ne mogu. Ruke su mi vezane.
Nije im nikako mogla pomoći.
Znam da je teško, ali ovo je vrlo važno.
Pričajte mi o tipu koji vas je vezao.
Koje je rase bio?
Bio je crnac, s dreadlocksima.
Dobro, a drugi?
Imao je majicu s kapuljačom, ali i tamniji ten od prvog tipa.
Znači, još jedan crnac?
- Ali mršaviji. - Mršaviji.
I još jedan s jamajačkim naglaskom.
U redu.
Jeste li čuli kako su ušli u kuću?
- Ne. - Zvono?
- Ne. - Udarac u vrata?
Ništa slično?
Ne sjećam se kako su ušli. Nisam vidjela.
Dobro.
A roditelji?
Koji bi bio motiv za napad?
Drže li kod kuće veliku količinu gotovine?
Imaju li veliku količinu gotovine u banci?
Ne toliko veliku da potakne nekoga na ovo.
Dovoljno veliku da plate račune.
Dobro.
Mama je jako pazila da.... imamo dovoljno.
Dovoljno.
Dobro. A tata?
Kakav auto vozi?
Vozi Mercedes i obožava ga.
Zbilja?
Mama vozi Lexus, a tata Mercedes.
To su prilično skupi auti.
Nisu jeftini.
Riječ je o obitelji koja je došla iz Vijetnama u Kanadu.
Naporno su radili, skromno su živjeli.
Bich je bila nadzornica u tvornici automobilskih dijelova,
gdje je Hann radio kao strojar.
Njihova je kuća bila lijepa, ali nije bila luksuzna.
No otplatili su je.
Zapitali smo se kakav život vodi Hann Pan.
Je li upleten u nekakve mutne poslove?
Jesu li ga napali zbog kockarskih dugova?
Zbog oružja ili droge?
Možda se posvađao sa susjedom?
Nešto zbog čega je postao žrtva.
Rekli su mom ocu: „Lagao si nam.
Samo si trebao surađivati.”
A onda su ga upucali.
Prostorija koju su opljačkali.
Ništa neobično.
Krvava odjeća.
Pidžama.
Bich je namakala noge nakon plesa.
Ali postoje predmeti koje pljačkaši nisu uzeli,
dragocjenosti koje nisu ponijeli.
U ormaru je bio sef i vrlo skupa kamera.
Novčanik s novčanicama od 20 dolara
koji bi sigurno uzeli da je motiv bio novac.
Po svemu sudeći, činilo se da su Panovi sasvim obična obitelj.
Ali vanjski je izgled je jedno,
a ono što se zapravo događa u kući nešto je sasvim drugo, zar ne?
Postoji li još nešto što bi nam moglo pomoći u istrazi?
Ništa mi ne pada na pamet.
Dobro. Isključujemo kameru.
Sad je 4.30. Gotovi smo.
- Smijem li na zahod? - Naravno da smijete.
Nakon iskaza izvela sam Jennifer iz prostorije.
Hodale smo više-manje u tišini.
Gotovo da i nismo govorile.
Pomislila sam:
„Mama ti je ubijena,
a tata ti je u bolnici u komi.”
Kako se oporaviti od toga?
Žena je mrtva, a muž ozlijeđen nakon provale u Markhamu.
Policija kaže da je netko pokucao na vrata
i u kuću su upala trojica naoružanih muškaraca.
Zašto obitelj Pan?
Zašto toliko nasilja?
To su pitanja na koja detektivi kažu da još nemaju odgovore.
DRUGI DAN
Bilo je 8 h.
Detaljno sam izvijestio istražitelje iz odjela za ubojstva.
Imali smo nasilan zločin i nije bilo vremena na bacanje.
Nema ničega normalnog u ubojstvu.
Ali ovo je bilo posebno uznemirujuće.
Počeo sam razmišljati o svojoj obitelji
i o tome kako se stvari mogu promijeniti u trenu.
I to zauvijek.
Dobio sam zadatak
detaljno istražiti susjedstvo u kojem živi obitelj Pan.
Pokušavali smo pronaći očevice
ili dokaze koji bi mogli biti važni.
Ako imate bilo kakvu informaciju,
nazovite policiju u Yorku,
svoju mjesnu postaju ili Crimestopperse.
Dovoljna je jedna prava informacija
da makne tri nasilne osobe s naših ulica.
U Markhamu nema mnogo ubojstava.
To je vrlo siguran grad.
Bogat je različitim kulturama.
Ima ljudi s Kariba, iz Azije, jugoistočne Azije.
Vrlo tiha četvrt.
Kad se dogodi ovakvo što,
odjekne poput bombe.
Nisam mogla shvatiti zašto je Bich ubijena.
OBITELJSKA PRIJATELJICA
Bilo je jako potresno. Nisam mogla vjerovati.
Dolazila sam k njoj na druženje
i često sam večerala s njima.
Bili su vrlo gostoljubivi.
Vrlo velikodušni ljudi koji su voljeli svoje prijatelje.
Hann je radio pet dana u tjednu, nekad i prekovremeno.
Sigurno nije imao veze s mafijom ili probleme s kockanjem ili alkoholom.
Skroman je i jednostavan čovjek.
Bili su tihi. Nisu nikome smetali.
Jako tužno.
Nasumičnost me jako plaši.
Ako postoji motiv ili razlog,
možemo reći: „Imali su razlog.”
KOBNA PROVALA POTRESLA GRAD
Obećavam vam da ćemo prevrnuti i nebo i zemlju
kako bismo identificirali i uhitili
osumnjičenike koji su brutalno ubili Bich Ha Pan
i terorizirali njezina muža i kćer.
G. Pan je i dalje u teškom stanju.
Srećom, kći nije ozlijeđena.
Molimo sve koji imaju informacije
i koji možda znaju tko su osumnjičeni, da nam se jave.
Preliminarna istraga trajala je oko šest sati.
Isprva nismo saznali ništa korisno.
No onda smo napokon dobili informacije.
Saznali smo da postoji osoba koja je povezana s obitelji.
Zvao se Danny Wong.
Bio je diler.
I donedavno je bio u vezi s Jennifer Pan.
Bivši dečko koji se bavi mutnim poslovima važan je podatak za istragu.
Trebala je nam ga je spomenuti.
Pomislili smo... Danny Wong...
Možda je on razlog napada.
Ima li napad veze s drogom?
TREĆI DAN
Dobro? Objasnit ću vam postupak.
Dobro.
Objasnit ću vam. Sve se snima.
Pročitat ćemo obrazac. Ovo je izjava pod prisegom.
„Razumijete li kaznene posljedice davanja lažne izjave?”
- Da. - Izgovorite svoje ime i recite...
- Zovem se Daniel Wong. - Malo glasnije.
Ja sam Daniel Wong i pristajem na snimanje ovog razgovora.
U redu.
Što ste radili te noći?
- Moram pitati... - Spavao sam, kod kuće.
Kod kuće. Kad ste došli kući?
Bio je ponedjeljak. U ponedjeljak sam došao kući oko 21 h...
Između 21 h i 21.30, tako nekako.
Imali ste problema s policijom zbog droge?
Da, zbog posjedovanja i prodavanja droge,
ali više to ne radim.
Čim sam upao u nevolju, nisam nastavio s time.
Dobro. Što se tiče vašeg odnosa s Jen...
- Ja sam njezin bivši dečko. - Dobro.
Započeli smo vezu pred kraj srednje.
Dobro.
Bili smo zajedno do prije dvije godine.
- Dobro. - Jednostavno nismo mogli...
Zapravo... Nismo...
Željeli smo ostati zajedno,
ali njezini su roditelji predstavljali velik problem.
- Kako? - Bili su vrlo strogi.
Organizirali su joj život tako da nema vremena za vezu.
Još koji razlog?
Nisam dovoljno zarađivao, vjerojatno. Radio sam u pizzeriji Boston Pizza.
Nije im se to sviđalo.
Bili smo zajedno sedam godina, a ja nijednom nisam sjeo za stol
s njima i večerao, ništa takvo.
Dobro. Dakle...
Htjela je da ostanemo zajedno,
ali rekao sam joj:
„Tvoji roditelji ne žele da budemo zajedno.
I mi tu ne možemo ništa.”
Jednostavno sam krenuo dalje.
Dobro. Imate li djevojku?
- Molim? - Novu djevojku?
- Sada? Viđam se s nekim. - Dobro. Kako se zove?
- Christine. Da. - Christine. Dobro.
- Ali i dalje razgovarate s Jen. - Ona me zove.
Katkad je nazovem da vidim kako je
jer nas je netko oboje maltretirao telefonskim pozivima.
- Vas i Jen? - Da, mene i Jen.
Dobro. Nazivali su vas...
Zapravo, sve do prije dva dana.
Do prije dva-tri dana.
Javio bih se
i nastupila bi tišina u trajanju od desetak sekundi, a onda bi prekinuli.
To se ponavljalo i postalo je apsurdno.
I do sto puta dnevno.
Zatim su prešli s poziva na...
- Poruke. - Što je u njima pisalo?
„Promatramo te.”
I Jen je primala te pozive?
Da.
Došla bi k meni na posao, donijela mi ručak, razgovarali bismo.
Bili smo prijatelji.
Dobio bih poruku: „Što ona radi ovdje?
- Rekli smo joj da ne dolazi.” - Da.
U zadnjih nekoliko poruka pisalo je: „Bum, bum, bum.”
- To je važno. Zar ne? - Da.
- Poruka? - Da, poruka.
- Poruka... -„Ha-ha. Bum, bum.”
„Ha-ha.” Prilično bolesno...
- Da, bolesno. - Da.
Dobro.
Danny Wong je primio na stotine prijetećih poziva
u posljednjih nekoliko mjeseci, kao i Jennifer.
Dobio je poruku u kojoj je pisalo: „Bum, bum, bum.”
A tjedan dana poslije
Jenniferini roditelji ubijeni su u obiteljskoj kući.
Mislite li da ono što se dogodilo neku večer
ima veze s vama? Zar ne? Zato što...
Gotovo sam 99 % siguran da to nema veze s mojim problemima s drogom.
Hrabra izjava.
- Da. Siguran sam... - Kako to možete reći?
Nitko te zbog marihuane neće ubiti zbog jednog grama.
Čak ni zbog malo više.
Jednostavno je tako. Ono...
- Izaći ću nakratko. - Dobro.
Ponovno prođite sve, dobro razmislite.
- Sjetite se datuma i vremena. - Da.
- Opet ću vas ispitati. - Dobro.
Izaći ću na minutu da malo razmislim.
Nešto mi je tu bilo sumnjivo.
Bilo je više pitanja nego odgovora.
Je li Danny Wong bio meta?
Ili Jennifer?
Morali smo saznati sve što možemo o Jennifer Pan.
S kim se druži, čime se njezini prijatelji bave.
Postoji li nešto vezano za nju
što bi nam pomoglo da saznamo uzrok ovog napada?
Upoznao sam Jennifer kad sam imao 13 godina.
Išli smo zajedno na ekskurzije,
a katkad bismo išli na klizanje ili u kino s prijateljima.
Bila je sjajan sugovornik.
Jennifer je bila vesela, sretna, samouvjerena i vrlo iskrena osoba.
Povremeno je spominjala Daniela.
Na prvi pogled bila je to sretna veza,
no u vezi je bilo i mnogo drame.
Imali su buran odnos.
Često su prekidali i zatim se ponovno mirili.
Iskreno, mislim da Daniel baš i nije bio dobar dečko.
Sjećam se kad je Jennifer cijelo ljeto radila
kako bi uštedjela nešto novca.
Rekla je da je sve potrošila na njegov pištolj za paintball.
Nisam mogao ni zamisliti
da potrošim nekoliko tisuća dolara na jedan takav predmet.
Ali rekla je da nema na koga potrošiti taj novac.
Pa ni na sebe.
Regionalna policija još uvijek traži tragove
u vezi s provalom tijekom koje je ubijena žena iz Markhama.
Istražitelji trenutačno ne isključuju nijedan scenarij,
uključujući mogućnost da su provalnici ušli u pogrešnu kuću.
Ja sam John Vennavally-Rao, a ovo su CTV News.
Počeli su nas nazivati susjedi, ali i ljudi iz čitavog grada,
koji su pomalo bili u panici.
Bojali su se da bi mogli postati žrtve.
Jedno po jedno pitanje.
Željeli su odgovore.
Nije nam jasno zašto su ubili tu nedužnu ženu
I pokušali ubiti njezina muža kako bi ukrali tek manju svotu novca.
To nema nikakvog smisla.
Policija traži svjedoke.
Zasad imaju samo jedan trag.
Riječ je o lošim fotografijama nadzorne kamere
koje je policija uspjela pribaviti od jednog od susjeda.
Policija se nada da bi mogle pomoći identificirati
trojicu naoružanih osumnjičenika koji su doslovno terorizirali obitelj.
To je bila prekretnica.
Kamera se nalazila na kući nasuprot domu Panovih.
Srećom, mogli smo vidjeti tri sumnjivca kako ulaze u kuću.
I onda, oko 30 minuta poslije, vidjeli smo ih kako izlaze.
Prvi je istrčao jako brzo,
a nedugo zatim i ostala dvojica.
Sva su trojica ušla na ulazna vrata.
Ali ono što mi je zapelo za oko...
Nisu provalili.
Netko je provalio u vaš dom?
Netko je provalio i čula sam pucnjeve.
Ne znam što se zbiva. Vezana sam na katu.
Provalili su i zavezali vas?
Da.
Jeste li čuli kako su ušli u kuću?
- Zvono? - Ne.
- Udarac u vrata? - Ne.
Dobro.
Ima li još nečega što bi nam moglo pomoći?
Morao sam ponovno pozvati Jennifer na razgovor
i postaviti joj teža pitanja.
Želio sam znati s kim je u vezi. U kakvim je odnosima s Dannyjem Wongom?
Ništa mi ne pada na pamet.
Želio sam saznati sve o njoj.
Možemo?
ČETVRTI DAN DRUGI RAZGOVOR
Jennifer, kamera je uključena.
Ovo vam nije novo. Već smo to radili.
U prostoriji smo samo nas dvoje,
a ovu izjavu prati Deborah Gladding.
Vidjela sam da je Jennifer teško
što mora obaviti i drugi razgovor.
Ali vjerovali smo da smo stvorili sigurno okruženje za nju
I da joj to daje priliku da nam kaže što se zapravo događa.
Samo sam malo nervozna.
Nemojte biti nervozni. Dobro?
Znam da je to teško reći.
Istina je uvijek najbolji način za ublažavanje tjeskobe. Dobro?
Pričajte mi o svom odnosu s Danielom.
Bilo je jako teško.
- Išli smo zajedno u srednju školu. - Da.
Bili smo u vezi šest godina, ali nisam smjela imati dečka.
Bili ste s njim u vezi bez znanja i pristanka svojih roditelja.
Da.
Da je Daniel prestao dilati drogu...
Jeste li mislili da bi njegovo dilanje moglo privući loše ljude u vašu kuću?
- Ja... - To se pitanje nameće.
Ja ne...
Kad sam ga pitala čime se bavi, rekao je da dila drogu.
Ali ne ispitujem ga o detaljima.
Zanemarila sam to jer nismo u vezi.
Jeste li u posljednje vrijeme doživjeli
nešto što biste nazvali prijetećim?
- Da. - Recite mi nešto o tome.
Njegova...
On kaže da mu je prijateljica,
ali svi kažu da mu je djevojka.
Slala mi je poruke
da se maknem i ostavim Daniela na miru.
Zašto je to radila?
Bila je ljubomorna.
Mislite da vam je ona slala poruke.
Pa, ne želim...
Nisam sto posto sigurna, pa ne želim upirati prstom.
Ako niste sto posto sigurni i ne želite upirati prstom,
zašto mislite da je riječ o njoj?
Jer mi je poslala poruku na Facebooku i rekla mi da sam glupa.
Katkad, kad mu pošaljem poruku,
ona mi odgovori s njegovog mobitela.
Napiše mi da je sa svojom djevojkom Christine
i da ga ostavim na miru.
Zašto mi to niste rekli prošli put...
Kad smo neki dan razgovarali?
Toliko se toga dogodilo. Nije mi palo na pamet.
Jennifer je sugerirala
da je nova djevojka Dannyja Wonga nekako upletena u to.
MOTRIMO TE
I da je za uznemirujuće pozive koje su primali on i Jennifer
možda odgovorna Christine.
Željela se riješiti Jennifer.
Je li ovo mogući ljubavni trokut?
Ako je tako, kako su roditelji postali žrtve?
- Jesu li saznali da hodate s Danielom? - Na kraju.
Kako je to prošlo?
Ne baš dobro.
Objasnite mi što to znači.
Tko je bio protiv toga da imate dečka?
Moj otac.
Vaš otac?
Recite mi više o tome.
Dao mi je ultimatum.
Morala sam izabrati Daniela ili njih.
Odlučila sam ostati kod kuće s obitelji.
Ali iako je našao novu djevojku,
i dalje smo htjeli biti prijatelji.
Dobro. Što se onda dogodilo?
Nastavila sam se čuti s Danielom,
ali su me uhvatili.
I...
Tada su mi oduzeli mobitel
I rekli mi da će me voziti kamo god trebam ići.
Ujutro bih se probudila, vježbala bih klavir,
išla bih profesoru na sate klavira
i to je bilo uglavnom to.
Jennifer je dolazila k meni na sate klavira.
Otac ju je ostavljao ispred mojih vrata.
Bila je izuzetna mlada pijanistica.
Pobjeđivala je na svim natjecanjima, godinu za godinom.
Bila je najbolja od najboljih.
Trud koji su njezini roditelji uložili,
tisuće dolara godišnje za sva ta natjecanja...
Bilo je nevjerojatno.
Onda je jednog dana, na satu,
počela jecati.
Slomila se.
Nikad je nisam vidio takvu.
Rekla je: „Fernando, roditelji mi ne vjeruju.
Prate me kamo god krenem.
Ne žele da imam dečka.
Ne sviđa se mom ocu.
Ne želi da gubim vrijeme s njim.
Zato što je običan kuhar.
Jednostavno me izluđuju.”
Što je vaš otac rekao za njega?
Rekao je da nije za mene.
Nije imao cilj u životu
i ne bi mogao uzdržavati obitelj.
Dobro, recite mi više o njemu. Recite mi kako se sad osjećate.
Pomogao mi je tijekom teškog razdoblja u srednjoj,
kad sam bila mlađa.
Bolujem od astme.
Kad smo bili u Europi, pogoršalo mi se,
a on se brinuo za mene.
I dalje gajite osjećaje prema Danielu?
Da.
Kako je bilo kod kuće?
Što je bilo nakon srednje?
Ja...
Htjela sam studirati kineziologiju,
ali moj je otac želio da upišem nešto vezano za medicinu
kako bih imala unosniji posao.
Moglo bi se reći
da je znao da nemam želudac da bih bila liječnica,
pa je htio da postanem farmaceutkinja.
Bich Ha je rekla da je njihova kći studirala farmaciju,
ali da nakon diplome nije mogla naći posao.
To ju je mučilo i stalno je govorila o tome.
Htjela je samo da joj kći bude uspješna.
I da ih ostali ne gledaju s podsmijehom.
Kad se sjetim srednjoškolskih dana,
svi su trebali biti liječnici, zubari, odvjetnici ili inženjeri.
To je bilo to. Možda računovođe.
Imali smo mnogo imigrantskih obitelji,
iz Hong Konga, Tajvana, Vijetnama, iz svih dijelova svijeta.
Nad svima nama roditelji su vršili isti pritisak.
Već je to bilo dovoljno teško, ali Jennifer...
Nije bila ni približno najbolja u razredu.
Ni blizu.
A u toj su školi svi imali petice.
Jeste li studirali farmaciju?
- Ne? - Ne.
Kako je vaš otac to primio? Kako je...
Nije znao. Lagala sam mu.
- Što ste mu rekli? - Da pohađam studij.
Čega?
Prijediplomski studij medi... Ne, oprostite. Biotehnologije.
- Biotehnologije. - Da.
Je li vaša mama znala da ne pohađate fakultet?
Ne.
Roditelji su mislili da studirate.
Da.
Zajebavaš me.
- Gdje su mislili da studirate? - Na Ryersonu.
Dobro.
Vozili bi me u Toronto. Mislili su da me voze na nastavu.
- Da. - Ali nisam išla onamo.
Važna spoznaja.
Takvu bi priču smislio tajni agent kao paravan.
Kako ste se osjećali
zbog toga što ste lagali roditeljima?
Osjećala sam krivnju, ali kad bih pokušala razgovarati o tome...
Toliko su...
Mnogo su očekivali od mene.
Svi imigranti mnogo očekuju od svoje djece.
No riječ je o strogom roditeljstvu
koje može izgraditi ili uništiti dijete.
Ako ste u okruženju
gdje se očekuje da stalno budete najbolji,
a vi ne možete biti najbolji,
katastrofalne posljedice su neminovne.
Otkrili smo da Jennifer nije samo lagala roditeljima o studiju,
već je tako živjela više od četiri godine.
Krivotvorila je diplomu Sveučilišta u Torontu.
To je bilo šokantno.
-Nikad vas nisu ništa pitali? - Ne.
Bila je dovoljno iskrena da kaže: „Četiri sam godine lagala.”
To je bio tek početak.
Koje nam je još laži prešutjela?
Razgovarajmo o pozivu hitnoj službi.
- Dobro. - Dobro?
- Hitna služba. Trebate li... - Upomoć!
Smirite se. Što se događa?
Netko je provalio i čula sam pucnjeve.
Ne znam što se događa. Vezana sam...
Nekoliko smo puta preslušali poziv.
Vezali su me na katu!
Preslušavali smo ga dio po dio
i secirali što se dogodilo.
- Možete li zaključati? - Ne.
Vezana sam! Ruke su mi vezane!
Mobitel mi je bio u džepu!
Stalno sam se pitao
kako je mogla nazvati hitnu službu
ako su joj ruke bile vezane na leđima za ogradu.
Kako su vam ruke završile na leđima?
Rekao mi je da ustanem kako bi mi mogao vezati ruke.
Pokušavala sam olabaviti uže kako bih mogla...
Kako bih mogla učiniti nešto. Ali jako ga je stegnuo.
Nije ga htio prestati stezati...
Dok nisam zajaukala.
Čvrsto vam je svezao ruke.
Tad me zgrabio i odveo niza stube.
Je li vas pretražio ili nešto slično?
Nije, hvala Bogu.
Da me pretražio, našao bi mobitel.
Znači, zavezali su vas za ogradu.
Možete li mi pokazati? Ustanite, okrenite se...
Pokažite kameri kako su vam ruke bile vezane.
Mogu li samo reći?
Potisnite traumatični događaj
i stavite se u normalniju situaciju.
Želim vidjeti kako ste uspjeli izvaditi mobitel iz džepa.
Ustanite i usredotočite se na to kako ste to učinili.
Zataknite ga za pojas pa mi pokažite.
Dobro? Skinite vestu i nazovite.
Vidjela sam da joj je teško.
Ne želi proživljavati to sjećanje i ponovno ga prolaziti.
No morali smo saznati kako je to uspjela.
Ustanite i okrenite se.
Stavite ga gdje je bio.
Sjajno. Okrenite se tako da... Okrenite se od mene.
Stanite tako da...
Ovdje je ograda. Stavite ruke iza leđa.
Dobro.
Možete li se kretati?
Koliko se možete odmaknuti od ograde?
- Vezali su mi nadlakticu. - Da?
- Za ogradu. - Da.
- Ali ruke su mi bile vezane. - Vezane zajedno.
Ova je ruka zavezana za ogradu?
- Aha. - Dobro.
Kako ste uspjeli doći do mobitela?
Kako ste uspjeli nazvati?
- Hitna služba. - Aha.
Tako ste razgovarali?
Da, vikala sam da bi me čuli.
Kako ste čuli njih?
Pojačala sam zvuk.
Da.
Dakle, tako ste razgovarali uz ogradu.
- Aha. - Dobro, to je dovoljno. Sjednite.
Odjenite vestu.
Odjenite vestu. Tako.
Činjenica da je mogla doći do mobitela
i obaviti taj poziv
bila nam je vrlo zanimljiva.
No ne dovoljno da nas odvrati od druge teorije koju smo razmatrali.
Zašto vas nisu ubili?
Svi smo se pitali zašto su ostavili svjedoka.
To nije... Nema smisla.
Ako pucaš u dva čovjeka, zašto ne i u trećeg?
Zašto su vas poštedjeli?
Rekao je da sam surađivala.
Riječ je o tome, Jennifer, da ste priznali da ste lagali.
Lagali ste roditeljima da pohađate fakultet.
Pitam vas.
Jeste li mi danas, tijekom davanja iskaza,
lagali o bilo čemu?
O vezi s Danielom?
O tvrdnjama da nemate veze s drogom
i dilerima i o tome da ne držite velike svote u kući?
A životno osiguranje?
Imaju li ga vaši roditelji?
Mislim da imaju. Ne znam.
- Ne znate... - Znam da su imali...
- Ja ga imam. - Da.
A moja mama...
Imala sam osiguranje kad sam bila mlađa.
- Dobro. - Ali pola je otišlo na fakultet.
Pola je otišlo na životno osiguranje, a kad su saznali
da nisam pohađala fakultet...
- Tražili su da im vratim novac. - Samo malo.
Rekli ste mi da nisu znali da ne studirate.
Kad su saznali da ne studirate?
Rekla sam im da sam pohađala fakultet, ali da nisam diplomirala.
Dvije sam godine studirala, ali nisam završila.
Dobro.
Htjeli su da im vratite novac?
Da.
Vratimo se na još jedno teško pitanje.
Ogorčenost koju ste osjećali prema roditeljima
jer su se miješali u vaš odnos i vaš život
i doslovno vas zatočili u kuću.
Unatoč svemu volim svoje roditelje i odlučila sam biti s njima.
Da sam htjela, mogla sam otići, ali nisam.
Htjela sam ostati s njima i brinuti se o njima.
Znači, nemate ništa sa zločinom?
Ne.
- Ne bavite se ilegalnim aktivnostima? - Ne.
Dobro. Netko kuca. Pričekajte.
To sam samo ja.
Dobro ste?
Sve će biti u redu.
Trebate li na toalet?
- Da, molim vas. - Dobro.
Oprostite. Uznemirila sam se.
Da. Ali dobro vam ide.
Trudim se. Odluke koje sam donijela nisu bile baš najbolje.
Ne brinite se zbog toga.
Svi učimo, ali učinili ste što ste morali, zar ne?
Osjetili ste da to trebate učiniti.
Prisjećam se samo nekih dijelova i...
Ne želim reći nešto pogrešno.
Da, ali svi će se dijelovi složiti u jednu veliku sliku
i sve će imati smisla.
Jer nam govorite istinu, zar ne?
Bilo je prilično jasno da nam nije rekla sve.
Dodirivanje kose.
Nervoza.
Dodirivanje trbuha?
Bio sam uvjeren da nešto zna.
Ali postojao je još jedan očevidac. Njezin otac, Hann Pan.
Nismo mogli razgovarati s njim jer je bio u komi.
A do razgovora s njim
svi su scenariji mogli biti istiniti.
Pobrinut ću se da nema nikoga na hodniku pa ću vas ispratiti, dobro?
Jennifer je bila vrlo tiha dok sam je vozila kući.
Lagala je. Nije išla na fakultet.
Sve je to bila mreža laži koju je ispredala posljednje četiri godine.
No mogla sam se poistovjetiti s tom potrebom za uspjehom.
Moji su roditelji došli u SAD s Kariba.
Uvijek postoji to očekivanje
da budete bolji od drugih.
Nije sve crno-bijelo.
Najprije sam pomislio kako bih bio strašno ljut da je to moja kći.
Pomalo je šokantno da je netko vodio takav život.
Što je radila te četiri godine?
Na to pitanje treba odgovoriti.
PETI DAN
Policija je postavila mobilno zapovjedništvo u četvrt
kako bi smirili stanovnike i primali dojave.
Zamjenik gradonačelnika Jack Heath.
Važno je znati da je incident bio nasumičan
i da se takvo što ne događa često. Markham je siguran grad.
Imamo sjajnu policiju koja radi svoj posao.
Kad istražujete ubojstvo, prvo vas udari adrenalin.
On s vremenom popusti.
Ali važno je zadržati tu energiju, ne samo zbog sebe...
nego i zbog svog tima.
Nazvali smo bolnicu.
Saznali smo da Hann Pan više nije u komi.
U tom se trenutku dogodio preokret u istrazi.
Dobili smo priliku da shvatimo što se dogodilo u toj kući.
Pomogla nam je osoba
koja je gledala smrti u lice i preživjela.
Čuli smo samo zujanje aparata g. Pana.
Najprije sam primijetio da ima modricu na desnom oku
i malu točku
odmah kraj nosa.
To je bila ulazna rana.
G. Pan ispričao nam je što se dogodilo te noći.
Rano je legao.
Supruga mu je otišla na ples.
A Jennifer je bila kod kuće.
Probudio ga je čovjek s pištoljem,
koji mu je rekao da ustane i siđe.
Ugledao je suprugu u dnevnoj sobi.
Bila je izvan sebe.
Stalno je ponavljala: „Nemamo novca. Možete li nas pustiti?”
Jedan od muškaraca rekao joj je da začepi.
Nazvao me detektiv MacDonald i pitao: „Sjediš li?”
G. Pan rekao mi je da su ga udarali pištoljem dok je sjedio na kauču.
Gđa Pan sjedila je na drugom kauču.
Molila je da je poštede.
U tom trenutku,
Jennifer je sišla niza stube u društvu jednog od osumnjičenika.
Ruke joj nisu bile vezane
i prijateljski su razgovorali.
- Upomoć! Molim vas! - Smirite se. Što se zbiva?
Netko je provalio i čula sam pucnjeve.
Ne znam što se zbiva. Vezana sam na katu.
Ti to mene zajebavaš.
Rekao mi je da ustanem kako bi mi vezao ruke.
Tad me zgrabio i počeo voditi niz stube.
A onda sam čula dva pucnja.
Mama je zavrištala.
Laž, laž, laž.
Samo polako. Samo...
U tom sam trenutku bio posve uvjeren
da je upletena u ubojstvo svoje majke i pokušaj ubojstva oca.
Odmah sam poslao policajce u bolnicu.
Jennifer ni u kojem slučaju nije smjela ostati sama u sobi s ocem.
DEVETI DAN
Još sam jedanput razgovarao s g. Panom
u slučaju da se još nečega sjetio.
Nagnuo se i rekao mi: „Upotrijebite policijske tehnike.
Upotrijebite ih da otkrijete što je Jennifer učinila.”
ČETRNAESTI DAN TREĆI RAZGOVOR
Dobro. Uđi.
Sjedni onamo.
Da.
Sjedni ovamo. Da.
Dobro.
Treći razgovor s Jennifer bio je najvažniji za istragu.
Odmah ću ti reći...
To znači da ovo više ne gledamo na ekranu.
...snimamo sliku i zvuk. U redu?
To je radi naše zaštite. Ako itko pita...
Svi smo u susjednoj prostoriji i promatramo kroz prozor.
Čekamo vidjeti kako će se razgovor odvijati.
Naravno, ne moraš dati izjavu ako ne želiš.
Je li ti jasno?
Želim.
Dobro. Samo malo.
Vidjeli smo kako Jennifer vješto laže
kako bi prikrila tragove. Godinama je lagala obitelji i prijateljima.
Imamo tehničkih problema.
Premjestit ću opremu u drugu prostoriju.
Dobro? Pa ćemo se premjestiti u susjednu sobu.
No sad se nasuprot nje nalazio BIll Goetz,
detektiv koji je obučen za prepoznavanje i otkrivanje laži.
U njemu je Jennifer našla sebi ravnog.
Idemo u susjednu prostoriju, u redu?
Pričaj mi o klaviru. Kad si počela svirati?
S četiri godine.
I ja sam ga svirao u osnovnoj. Još se sjećam „Labudova na jezeru”.
Znao sam svirati samo to.
Tvoji roditelji.
Je li ti se ikad činilo teškim ispuniti njihova očekivanja?
- Da. - Znam taj osjećaj.
Da možda nisi toliko pametan koliko misle da jesi.
Da.
Kako si se još pretvarala da ideš na faks?
Kad su tražili neki dokument, krivotvorila bih ga.
Dobro. Kakve si dokumente...
- Studentski zajam i ocjene. - Dobro.
Dobro. Kako si ih izradila?
U Photoshopu.
Photoshop. Dobro. Jesu li ikad posumnjali?
- Ne baš. - Ne?
Siguran sam da je bilo dana
kad si im namjeravala sve priznati, ali jednostavno nisi mogla.
Dobro.
E sad...
Da su ti roditelji dopustili, bi li i dalje bila s Danielom?
Da se nisu umiješali. Što bi se dogodilo?
Možda bih i dalje bila s njim. Ne znam. Ali on ionako ima novu djevojku.
Dobro.
Kako si to primila?
On je bio osoba koja je ispunjavala prazninu u mom životu.
Osjećala sam da sam izgubila dio sebe.
Nisam bila sretna ni s jednim aspektom života.
Moji su prijatelji živjeli svoje živote, a meni se činilo da stojim u mjestu.
Svi su me prestigli.
Dobro.
Što je bilo najgore?
Rezala sam se.
Morat ćemo se nositi s tim korak po korak. Dobro?
Danas sam ovdje
jer sam stručnjak za ono što nazivamo provjerom istine.
Nisam iz odjela za ubojstva.
Jennifer ne zna da je u Kanadi policajcima dopušteno lagati.
Možemo lagati sve dok ne ugrožavamo pravo i pravdu.
Moj je posao proučiti forenziku slučaja.
Dobro?
Detaljno pretražuju kuću.
Znaš li što sateliti mogu?
Ne.
Jesi li gledala ratne dokumentarce,
ono kad sateliti skeniraju zgrade?
Ako se u kući netko kreće...
To je poput rendgenske snimke.
Možemo provjeriti jesu li ljudi bili ondje gdje nam svjedoci kažu da su bili.
Ili nisu.
Bill Goetz priprema teren monologom o satelitima.
To je laž,
cilj mu je bio navesti Jennifer da shvati kako znamo da nam je lagala
i kako bi možda izrekla još koju laž.
Znaš tko je bio u kući te noći.
Ne znam.
Znaš, Jen. U to nema sumnje. Dobro?
Imamo problem. Gledaj me.
Tvoj tata nije trebao biti svjedok.
Tu je sve pošlo po zlu. Dobro? Tvoj tata nije trebao preživjeti.
Opisala si crnca s dreadlocksima.
Nije ga bilo. U redu?
Tvoj je otac opisao tipa s kojim si bila.
On čak nije ni crnac.
- Ali... - Zašto si to rekla?
- Toga se sjećam. - Ne.
Umiješana si u sve ovo.
Zar ne?
Što se dogodilo?
Jen?
Nisi mislila ovoliko unaprijed?
Ti muškarci nisu vas došli opljačkati.
Došli su ubiti tvoje roditelje.
Nisu došli slučajno.
To je bilo isplanirano.
Ali kad su počeli, kad su ušli, nisi to mogla zaustaviti, zar ne?
Zar ne?
Jen?
- Htjela sam da prestanu. - Znam.
Zašto nisu prestali?
Ne znam tko su bili.
Ali sudjelovala si u planiranju, zar ne?
Zar ne?
Jen?
Žao ti je, zar ne?
Molim?
U redu je.
Tiha je, pa se moram nagnuti.
Ne čujem te.
Trebali su ubiti samo mene.
Trebali su ubiti tebe?
Željela sam da me ubiju.
Ostao sam zapanjen onime što sam čuo.
Zašto?
Nisam više htjela živjeti.
Govori li nam sad istinu?
Trebali su ubiti cijelu obitelj?
Ne, samo mene.
Što je pošlo po zlu?
Ne znam.
Dobro. Što znaš?
Kako to da si to trebala biti ti?
Jer više nisam htjela biti ondje.
Zašto ne?
Jer sam golemo razočaranje.
Što se onda dogodilo?
Nije trebalo biti ovako.
Hvala ti na iskrenosti. Što se dogodilo?
Što si tražila od njih?
Da uđu.
I ubiju me.
Koliko je tražio za to?
Dvije tisuće.
Dobro.
Kako se zove?
Buraz. Burazer.
Znači, nije došao nasumce.
Točno si znala kad će doći.
Kako je to izgledalo?
Poslao mi je poruku.
- Što? - Poslao mi je poruku.
Što ste se dogovorili?
Rekla sam, 2000 dolara. Trebali su me ubiti.
Nazvali su me da provjerim mogu li ući.
Dobro. Kako su to učinili?
Kako su te pitali?
Porukom ili pozivom?
Porukom. „VIP pristup.”
Što to znači?
Da se pobrinem da mogu ući.
Što si učinila kad ti se mama vratila kući?
Sišla sam i pozdravila je.
Otključala sam vrata.
Moraš se uspraviti jer te ne čujem.
Kako si uopće stupila u kontakt s Burazom?
Preko prijatelja.
Dobro. Kojeg?
Onog kojeg više nemam.
Kako se zove?
Bilo je jasno da trebamo nalog za pristup Jenniferinu mobitelu.
Da saznamo tko su joj prijatelji
i kako je to organizirala.
Jen?
Brzo smo shvatili sadržaj njezinih poruka.
Vidjeli smo da je primila poruku od Buraza.
TREBAM INFORMACIJE O VREMENU DOVRŠETKA RADOVA.
JESI LI RAZMISLILA O TOME?
JENNIFER: DANAS NIŠTA. VEČERA
Prilično znakovito.
No bio je to samo početak.
Ono što je posebno zanimljivo jesu poruke
koje su razmjenjivali Daniel Wong i Jennifer.
JENNIFER: VOLIŠ LI ME? ŽELIŠ LI BITI SA MNOM?
DANIEL: U DEPRI SAM, JEN
OPROSTI
„Jennifer: 'Kako to misliš? Zašto se ispričavaš?
Odgovori mi, molim te.'”
Daniel odgovara: „Ne znam kako da ti ovo kažem.
Osjećam što i ti,
ali prema njoj.”
„Jennifer: 'Znači, osjećaš prema Christine ono što ja osjećam prema tebi?
Onda opozovi ono s Burazom.'”
„Daniel: 'Da opozovem to?
Rekla si da želiš to sa mnom ili bez mene.
Rekla si da želiš to zbog sebe.'”
A onda se Danny naljutio na nju.
DANIEL: UVIJEK SAM MORAO OPREZNO S TOBOM
UČINIO SAM SVE I SVE SAM PRIPREMIO ZA TEBE
JAVI SE BURAZU
Bio je to zadnji čavao u lijes za Wonga.
ODLAZNI POZIV - BURAZ
Očito je pomogao Jennifer da stupi u kontakt s Burazom.
BURAZ: VRIJEME JE
Saznali smo more toga.
Imali smo jednog od urotnika.
Morali smo ga pronaći.
Počeli smo pratiti Dannyja Wonga
i prisluškivati mobitele.
Prisluškivali smo ih nekoliko.
Uspjeli smo utvrditi tko su osumnjičenici.
Jedan je bio Eric Carty,
drugi je bio David Mylvaganam,
a treći Lenford Crawford, poznat i kao Buraz.
DANIEL: ŠTO RADIŠ?
JENNIFER: ČEKAM BURAZOV POZIV
DANIEL: DOBRO
ČUVAJ SE
Lenford se družio s Dannyjem i također je dilao drogu.
Uhitili smo ih.
Sranje. Poznaješ malog, zar ne?
Da.
-Policija je danas došla po njega. - Odveli su ga?
Da.
Optužili su ga za urotu.
Ajme. Šališ se?
Jebote. Ne znam što se događa.
Nevjerojatno.
Sve će izaći na vidjelo, u redu?
Moramo ovo raščistiti jer nisu došli ubiti tebe.
Dobro? Nego tvoje roditelje. U redu?
To želite da kažem?
- Ali nije tako... - Reci mi što se zbilo.
Reci mi da si isplanirala ubojstvo svojih roditelja.
Ali to...
Ionako ćemo saznati što se dogodilo.
Dobro? Već...
Razgovor je trajao više od tri sata.
Jennifer je rekla da su trebali ubiti nju, ali da je plan pošao po zlu.
Da, zločinci znaju biti glupi,
ali sumnjam da bi ubili pogrešne ljude.
Sere. Ona je sve organizirala.
Nije dobro tajiti nešto, zar ne?
Kuća od karata se srušila.
Jen?
Pričekaj malo.
Ovo je trenutak u kojem se na temelju dokaza rasvjetljuje slučaj.
Saznali smo što se točno dogodilo te noći.
Jennifer je primila poruku od Buraza u kojoj je pisalo: „Vrijeme je.”
Čekala je da se mama vrati s plesa
i sišla zaželjeti joj laku noć.
Zatim je prišla ulaznim vratima...
i otključala ih.
Od roditelja je napravila plijen.
A onda se vratila gore
i nastavila se dopisivati s osumnjičenicima.
Mislimo da je zatim palila i gasila svjetla
kako bi im signalizirala da uđu u kuću,
a potom se vratila u svoju spavaću sobu i čekala akciju.
Bich i Hann doživjeli su nezamisliv šok i užas
kad su ti neznanci ušli u kuću.
Tata?
Zovem hitnu službu!
Gospođo.
Halo?
Dobro sam!
To je zlo.
Čisto zlo.
Dobro.
Dobro me slušaj. Dobro, Jen?
U ovoj fazi istrage
uhitit ću te zbog ubojstva.
Također, i zbog pokušaja ubojstva i urote s ciljem ubojstva.
Razumiješ li?
Reci mi razumiješ li optužbe.
- Da ili ne. - Da.
U redu.
Dužnost mi je obavijestiti vas da imate pravo zadržati...
Policija je uhitila počinitelje zločina u Markhamu,
a u nevjerojatnom preokretu kći žrtve optužena je da je organizirala zločin
koji je prouzročio majčinu smrt.
Policija kaže da je žrtvina kći Jennifer Pan odgovorna
za ubojstvo svoje majke Bich Ha Pan
i ranjavanje oca Hueija Hanna Pana.
DVOSTRUKI ŽIVOT JENNIFER PAN
Žena i ja smo se pogledali. Jednostavno to nismo mogli prihvatiti.
Je li mi nešto promaklo? Nešto što nisam vidio?
Ljudi su užasnuti i zbunjeni samom idejom toga
da netko može ubiti ljude koji su ih donijeli na svijet.
Odmah sam se sjetio trenutka
kad sam zagrlio Jennifer na pogrebu njezine majke.
Bio sam toliko iskren i toliko emotivan u tom trenutku
da sam osjećao kako je to što govorim bezveze.
Osjećao sam se nekako izdanim.
OD ŽRTVE DO OPTUŽENE
Došla sam na posao sljedeće jutro i ostala u šoku.
Kada se... Kako se to dogodilo? Kad? Što? Što se događa?
Suosjećala sam s njom.
Dobro si.
Kako je mogla učiniti takvo što?
Nakon uhićenja našli smo njezin dnevnik.
Pružio nam je uvid u njezin način razmišljanja.
Jennifer se žalila da su joj roditelji jako strogi,
ali samo zato što nisu htjeli da hoda s dilerom.
Prema Jenniferinim riječima, brinuli su se da će joj uništiti život.
Sve ostalo je bilo o Danielu.
Crteži leptira i psića.
Željela je imati bajkovitu vezu s Dannyjem.
To joj je bio cilj.
I dala je sve od sebe da to ostvari.
One stotine poruka,
stotine prijetnji Danielu Wongu...
To je bila Jennifer.
Jennifer je neprestano kontaktirala s njim
i pokušavala se vratiti u njegov život i riješiti se Christine.
To je bilo opsesivno ponašanje.
Učinila bi sve da bude s njim.
Moje je mišljenje da je Jennifer samo tražila ljubav i potvrdu.
Vjerojatno je mislila da je Daniel jedini koji je razumije.
Ako izgubi njega, što joj preostaje?
Znate?
Ali zašto se Daniel upleo?
Bio je u vezi s drugom djevojkom
i prekinuo je s Jennifer.
Imamo i financijski motiv.
Osiguranje, kuća... Jedan dio toga pripao bi njoj.
Jennifer je trebala naslijediti pola milijuna dolara.
Ondje dolje.
Daniel je mislio da može potaknuti Jennifer na zločin
i dobiti dio novca.
Dobro.
Tako bi mogao proširiti svoj biznis s drogom.
Kad je Hann Pan saznao, dao joj je ultimatum.
„Rekao sam Jennifer da mora prekinuti vezu s Dannyjem Wongom.
U protivnom će morati čekati da umrem.”
Iznenadili smo se što joj to nije bio prvi pokušaj ubojstva.
Deset mjeseci prije toga obratila se prijatelju
i tražila da joj ubije oca.
Čak je platila toj osobi.
Plan se očito nije ostvario.
Ali to samo pokazuje njezinu namjeru.
Hladan i proračunat plan koji je skovala.
I to dvaput.
To se dogodilo?
Čisto sumnjam.
Znači, to je već planirala?
Onda bi trebala platiti.
Najgore je bilo to što je u noći ubojstva
jedan napadač uperio pištolj u Bich.
Bich je kleknula
i rekla: „Nemojte mi ozlijediti kćer.”
Porota je u Torontu proglasila krivom
ženu optuženu za ubojstvo svojih roditelja.
Jennifer Pan osuđena je za ubojstvo s predumišljajem svoje majke
i pokušaj ubojstva oca.
Isprva nije reagirala, ali kad je shvatila što se dogodilo,
slomila se i počela jecati.
Na kraju je odabrala Daniela.
I odlučila je biti s Danielom.
Pod svaku cijenu.
Za nju je to ljubavna priča koja je pošla po zlu.
Ovo je važno.
Mi radimo nešto važno.
I...
Iz toga mora proizaći nešto dobro. Ali ovo...
Nikoga ne možemo vratiti iz mrtvih, ali...
Mislim da su gđa Pan i g. Pan dobili pravdu.
Jennifer Pan, Daniel Wong i suoptuženi
osuđeni su na zatvorsku kaznu od 25 godina bez mogućnosti pomilovanja.
Hann Pan zatražio je da njegovoj kćeri
bude izrečena doživotna zabrana kontakta s njim.
Nakon uspješne žalbe na presudu za ubojstvo s predumišljajem Bich Ha Pan,
optuženici su dobili novo suđenje.
Jennifer i dalje tvrdi da je nevina.
Prijevod titlova: Ivan Fremec