Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jeg sjekker at vi tar opp dette. Gi meg et øyeblikk.
Klar?
Ok.
Begynn når som helst.
Der du føler deg komfortabel, og så går vi videre. Ok?
Pust dypt inn, Jennifer.
Fortell meg hva som skjedde i natt.
- 911. Har du... - Jeg trenger hjelp!
- Jeg vet ikke hvor foreldrene mine er! - Ro deg ned. Hva skjer?
Noen brøt seg inn og stjal alle pengene hans.
Ok, du...
Foreldrene mine roper nede. Send hjelp!
Så hørte jeg to smell.
Moren min skrek.
Jeg ropte på henne.
Så kom det et par smell til.
Ta den tiden du trenger.
- Hvor er du? - Avenue.
Avenue Road? Kan du stave gatenavnet for meg?
Pappa?
- Jeg ringer 911. - Hallo?
Det går bra med meg!
Denne saken var noe vi aldri hadde sett før.
Det var en situasjon jeg aldri kunne ha forestilt meg.
Jeg hørte bare faren min som skrek på gata.
Jeg ropte på ham, men han kom ikke inn. Vet ikke om han hørte meg.
Dette utviklet seg raskt til noe ingen så komme.
Bare bli der. Ok?
Jennifer?
Bare gjør ditt beste.
Vi er her for å hjelpe deg.
Går det bra?
Du kan ikke tenke på dette.
Vi lærer.
Men du gjorde det du måtte, ikke sant?
Det er det viktige.
DET JENNIFER GJORDE
Det er sent. Jeg har nettopp sovnet. Så ringer telefonen.
SJEFSETTERFORSKER
Jeg tenker: "Du tuller?"
Markham er et familieområde. Svært lite kriminalitet.
Mindre enn man ser i resten av Canada.
Men nå sier de at to personer er skutt. At det er et brutalt åsted.
Og jeg skal lede etterforskningen.
Telefonen kom rundt kl. 22:30 i kveld. Fra en beboer i huset.
Det er et bekreftet drap. En person er død.
Et andre offer ble også skutt, og er nå innlagt på sykehus.
Jeg har ikke mer informasjon nå.
Først må vi finne ut hva som faktisk har skjedd i huset.
Det har skjedd en brutal forbrytelse.
Vi har en død kvinne, Bich Pan, og en mann, Hann Pan,
med hodeskader.
Pan-familien hadde emigrert fra Vietnam for mange år siden
og ble beskrevet som hardtarbeidende mennesker
uten noe åpenbart ved dem
som forklarer hvorfor de var mål for et så grusomt angrep.
Vi begynner å få rapporter fra sykehuset.
Hann har blitt fraktet dit med luftambulanse.
Han har et skuddsår i øyet,
som gikk inn i skallen og ned i kjeven og nakken.
Og han er lagt i kunstig koma.
Vi er bekymret for at Hann Pan ikke vil overleve
og at vi bare har ett vitne vi kan avhøre.
Og det er datteren, Jennifer Pan.
DAG 1 AVHØR 1
Takk.
Vær stille, takk.
Lukk døren for meg.
Ok, Jennifer. Jeg heter Randy Slade.
Jeg hilste på deg på sykehuset, jeg jobber i York-politiets drapsenhet.
Som hovedetterforsker hviler dette på mine skuldre.
Vi kan ikke gjøre en dårlig jobb.
Vi må foreta en fullstendig analyse av Pan-familiens liv.
Hva kan ha forårsaket dette?
Hadde de fiender? Hvem vet?
Jeg vil at du skal gå tilbake til tidligere i dag.
Fortell meg hva som skjedde.
Mamma hadde laget middag, for hun skulle danse den kvelden.
Linedance. Hun gjør det hver mandag.
Så hun og jeg spiste middag først,
og så gikk jeg opp på rommet og tok kvelden.
Satte på TV, snakket i telefonen med en venn av meg.
Og så, kort tid etterpå,
kom mamma hjem, jeg tror det var rundt 21:30?
Plutselig hørte jeg mamma rope på pappa.
Og det var da jeg kikket ut av soveromsdøren.
Det var en mann der, og han kom mot meg,
bakbandt meg og sa: "Jeg har en pistol bak ryggen din.
Gjør som jeg sier, så blir ingen skadet. Vis meg hvor pengene er."
Så dro tre menn meg ned trappa og spurte mamma hvor veska hennes var.
Mamma prøvde stadig å reise seg, og de ba henne sette seg.
Jeg ville ikke at hun skulle bli skadet og sa: "Sett deg."
De lette etter lommeboka,
men hun snakker dårlig engelsk, og sa bare: "Veske."
De dyttet henne ned på stolen.
Ok.
Ta den tiden du trenger.
Alt dette er veldig viktig, så ta deg god tid.
Nå hadde de bundet meg fast i toppen av rekkverket.
Jeg kunne bevege meg, men... Jeg var redd fordi han ene hadde pistolen...
Så hører jeg foreldrene mine gå ned trappa,
og mamma ba om at jeg skulle få bli med.
Og han tillot ikke det.
Og etterpå sa de... Det siste jeg hørte dem si var...
"Du løy for oss."
Og så hørte jeg to smell.
Mamma skrek.
Jeg ropte på henne.
Så et par smell til.
Ta den tiden du trenger.
Å prøve å få noen til å snakke om et traume er veldig vanskelig.
Hun vil kanskje fortrenge minnet.
Det er viktig å først sjekke at hun har det bra.
Men jeg vil også at hun skal snakke med etterforskerne.
Ta deg en pause.
Jeg er ofrenes kontaktperson.
Hvis de har det vanskelig, når som helst, er jeg alltid tilgjengelig.
Hvis de sliter med noe, er det meg de tar kontakt med.
Men samtidig er det så traumatisk.
Jeg kunne ikke forestille meg å oppleve det Jennifer går gjennom.
Så jeg tenkte: "Bare ta det rolig.
Bare overvåk forklaringen hennes.
Få henne til å snakke om det som hadde skjedd."
Ok, vi går tilbake igjen.
Bortsett fra foreldrene dine, hører du andre stemmer?
Jeg tror jeg hørte moren min si eller stønne eller noe,
og så ett smell til før de dro.
Og så sa en av mennene: "Vi må dra. Det har gått for lang tid."
Og så løp de ut døren. Og jeg tror...
Jeg ser på Jennifer, og jeg føler med henne.
Hun har vært bundet og holdt atskilt fra foreldrene sine.
- Jeg trenger hjelp! - Ro deg ned. Hva skjer?
De hadde våpen, og de siktet på foreldrene mine.
- Kan du låse døren? - Nei. Hendene mine er bundet fast.
Hun kan ikke hjelpe dem.
Jeg vet dette er vanskelig, men du vet hvor viktig dette er.
Fortell meg om ham som bandt deg.
Kan du beskrive etnisiteten?
Han var svart, med dreadlocks.
Og den andre?
Han hadde hettegenser, men jeg så at han var mørkere
enn den første.
Så han var også en svart mann?
- Men tynnere. - Men tynnere.
Og så var det en til der med jamaicansk aksent.
Ok.
Hørte du hvordan de kom seg inn?
- Nei. - Ringte de på?
- Nei. - Sparket de inn døra? Ikke noe sånt?
Jeg husker ikke. Jeg så ingenting.
Ok.
Hva med foreldrene dine?
Hva mener du kunne fått folk til å angripe dem?
Er de kjent for å ha mye kontanter hjemme?
Har de mye penger i banken?
Jeg vil ikke si at det var nok til å heise flagg.
- Det er nok til å betale regninger. - Ok.
Mamma er veldig nøye med å passe på at de har akkurat nok.
Akkurat nok.
Ok, og hva med faren din?
Hva slags bil kjører han?
Han kjører Mercedes, og han elsker den.
Jaså?
Moren din kjører Lexus, faren din kjører Mercedes.
Dette er ganske dyre biler.
De er ikke billige.
Dette er en familie som kom fra Vietnam til Canada.
De jobbet hardt, levde beskjedent.
Bich var sjef i et bildelfirma, hvor Hann var ansatt som mekaniker.
Hjemmet deres var fint, men ikke luksuriøst.
Men det var nedbetalt.
Hann Pan, hva slags livsstil har han?
Er han innblandet i ondskapsfulle forretninger?
Var dette et angrep på grunn av spillegjeld,
våpen eller narkotika?
Eller en krangel med en nabo?
Noe som har trigget ham til å bli et offer.
De sa til pappa: "Du løy for oss. Du måtte bare samarbeide."
Og så skjøt de ham.
Jeg ser på et ransaket rom.
Det er vanligvis slik et rom ser ut.
Blodige klær.
Pyjamas.
Området der Bich satt med føttene i vann etter linedance.
Men det er også ting som burde ha blitt tatt,
verdisaker som lå urørt.
En safe og et dyrt kamera i skapet.
En lommebok med 20-dollarsedler
som ville blitt tatt om det var pengerelatert.
Det høres ut som Pan-familien var en ganske normal familie.
Men hvordan de fremstår er én ting, det som faktisk foregår i huset
er noe helt annet, ikke sant?
Er det noe annet du kommer på som kan hjelpe etterforskningen?
Ikke umiddelbart.
Ok. Opptakeren blir slått av.
Klokken er nå 4:30 om morgenen. Vi er ferdige.
- Kan jeg gå på toalettet? - Selvsagt.
Når avhøret er over, tar jeg med Jennifer ut,
og vi går ut ganske stille.
Vi sier ikke så mye til hverandre.
Og jeg tenker:
"Moren din har blitt drept, og faren din er på sykehuset i koma."
Hvordan kommer man seg etter noe sånt?
En kvinne er død, og mannen skadet etter et innbrudd i Markham.
Politiet sier at noen banket på døren, og at tre bevæpnede menn kom inn.
Hvorfor Pan-familien? Hvorfor så voldelig?
Spørsmål etterforskerne sier de ikke har svar på ennå.
DAG 2
Klokken er 08:00 om morgenen,
og jeg skal oppdatere drapsetterforskerne.
Vi har et voldelig åsted, så vi har ingen tid å miste.
Det er ikke noe normalt med drap.
Men dette er spesielt skremmende.
Jeg begynner å tenke på familien min
og hvordan ting kan endre seg på et øyeblikk.
Endre seg for alltid.
Det første oppdraget mitt er å utføre
en storstilt undersøkelse av området i og rundt der Pans bor.
Vi leter etter øyenvitner
eller andre bevis som kan bli relevante og viktige.
Hvis du har noe som helst informasjon, vennligst kontant York-politiet,
lokalpolitiet ditt eller Crimestoppers.
Det kan være det ene tipset
som får tre voldelige individer vekk fra gatene våre.
Vi får ikke mange drap i Markham.
Det er et veldig trygt område.
Veldig mangfoldig kulturell bakgrunn.
Det er folk fra Karibia, fra Asia, Sørøst-Asia.
Det er et veldig rolig nabolag.
Når noe sånt skjer,
er det som en granat som går av.
Jeg forsto ikke hvorfor Bich ble drept.
VENN AV PAN-FAMILIEN
Jeg ble veldig trist. Jeg kunne ikke tro det.
Jeg var på besøk hos henne iblant
og spiste ofte middag sammen med dem.
De var veldig gjestfrie.
Veldig sjenerøse folk som elsket vennene sine.
Hann jobber fem dager i uka og litt overtid.
Han er ikke involvert i mafiaen eller gambling eller drikking.
Han er bare en ydmyk, jordnær mann.
De var rolige mennesker. De plaget ingen. Det er veldig trist.
Tilfeldigheten ved det skremmer meg.
Om det var en motivasjon eller grunn, kan vi si: "Å, det var derfor."
DØDELIG, TILFELDIG INNBRUDD RYSTER BY
Vi skal snu hver stein for å identifisere og stille for retten
de mistenkte som drepte Bich Ha Pan og terroriserte mannen og datteren i går.
Tilstanden til Mr. Pan er fortsatt alvorlig.
Heldigvis ble ikke datteren fysisk skadet.
Vi ber alle som har informasjon,
som kanskje vet hvem de mistenkte er, om å stå frem.
Undersøkelsene har pågått i seks timer.
Først får vi ikke noe nyttig.
Men så får vi endelig litt informasjon.
Og lærer om en person som er tilknyttet Pan-boligen.
Han heter Danny Wong.
Han er en narkolanger.
Og han har nylig vært i et forhold med Jennifer Pan.
En ekskjæreste som driver med tvilsomme aktiviteter er viktig.
Hun burde ha gitt informasjon om det.
Nå tenker vi at Danny Wong...
...kan være grunnen til at familien ble angrepet.
Har det noe med narkolanging å gjøre?
DAG 3
Går det bra? Jeg går gjennom det.
Ok. Jeg går gjennom skjemaet. Opptakeren går.
Vi leser det sammen. Dette er en edsvoren videoerklæring.
"Forstår du konsekvensene av å avgi falsk forklaring?"
- Ja. - Så si navnet ditt og...
- Jeg heter Daniel Wong... - Snakk litt høyere.
Jeg heter Daniel Wong, og jeg godtar at dette blir tatt opp.
Ok. Bra.
16:19
Hva gjorde du den kvelden det skjedde?
- Jeg må spørre... - Jeg sov hjemme.
Hjemme. Når kom du hjem?
Det var mandag.
Mandag, jeg kom hjem rundt klokken ni...
Ni-halv ti, rundt den tiden.
Har du vært arrestert på grunn av narkotika?
Ja, for besittelse og smugling, men jeg sluttet.
Da jeg havnet i trøbbel, gjorde jeg ikke noe mer.
Ok. Fortell meg om forholdet ditt til Jen...
- Jeg er faktisk eksen hennes. - Ok.
Vi var sammen mot slutten av highschool.
Ok.
Og vi var sammen frem til for to år siden.
- Ok. - Så da kunne vi ikke...
Faktisk så... Vi hadde tenkt å holde sammen,
men det var et stort problem med foreldrene hennes.
- Hva da? - De var veldig strenge.
De gjorde det umulig for henne å ha tid til et forhold.
Var det andre grunner?
Sikkert at jeg ikke tjente nok penger.
Jeg jobbet på Boston Pizza.
Og det likte de ikke.
Vi har vært sammen i sju år, og jeg har ikke formelt sittet
og spist middag med dem.
Ok. Så...
Og så ville hun fortsette forholdet,
men jeg sa: "Foreldrene dine vil ikke at vi skal være sammen.
Vi kan ikke gjøre noe med det."
Og så gikk jeg videre.
- Ok. Og har du en kjæreste? - Unnskyld?
- Har du en ny kjæreste? - Nå? Ja.
Ok. Hva heter hun?
- Christine. - Christine. Ok.
- Men du og Jen har kontakt. - Hun prøver å ringe meg.
Jeg ringer henne av og til for å høre hvordan det går,
for vi ble begge plaget av oppringninger fra et ukjent nummer.
- Du og Jen? - Ja, Jen og jeg.
Ok. Og du har mottatt dem de siste...
Siste var for to-tre dager siden.
De ringte, jeg svarte,
og så var det stille i ti sekunder før de la på.
Og det skjedde om og om igjen, og det ble for dumt.
Det var opp til 100 ganger.
Så gikk det over til...
- Tekstmeldinger. - Hva sto det?
"Vi følger med på deg."
Og Jen ble også ringt?
Ja.
Hun kunne besøke meg på jobb, tok med lunsj, vi snakket sammen.
Vi var venner.
Og da skrev de ofte: "Hva gjør hun her?
- Vi ba henne holde seg unna." - Ja.
I de siste jeg fikk, sto det: "Pang, pang, pang."
- Det er viktig. Ikke sant? - Ja.
- Var det en tekstmelding? - Ja.
- Å, en melding... -"Haha. Pang, pang." Ganske syke...
- Ja, ganske sykt. - Ja.
Ok.
Danny Wong har mottatt hundrevis av tulletelefoner
de siste månedene, det har også Jennifer.
En ukjent kilde har sendt: "Pang, pang, pang."
Og en uke senere blir Jennifers foreldre skutt hjemme.
18:23
Føler du at det som skjedde forleden kveld
har noe med deg å gjøre? For det er...
Jeg er mer enn 95 til 99 % sikker på at det ikke skyldes narkotikaen min.
En dristig uttalelse.
- Ja. Jeg... - Hvordan kan du si det?
Fordi ingen skyter deg for et gram marihuana.
Eller en del av det. Det er alt.
- Jeg går ut et øyeblikk. - Ja.
Tenk gjennom historien din.
- Få datoer og tider korrekt. - Ja.
- Jeg spør igjen, ok? - Ok.
Jeg skal gå ut litt for å få en viss oversikt.
Noe føles feil med dette avhøret.
Det er flere spørsmål enn svar.
Er Danny Wong målet?
Eller er det Jennifer?
Nå må vi finne ut alt vi kan om Jennifer Pan.
Hvem hun henger med, hva gjør vennekretsen hennes.
Er det noe i bakgrunnen hennes som kan forklare hvorfor dette skjedde?
Jeg møtte Jennifer da jeg var rundt 13 år gammel.
Vi dro på mange skoleturer sammen...
HIGHSCHOOL-VENN
...og iblant sto vi på skøyter eller så en film med en vennegjeng.
Hun var flott å snakke med.
Jennifer var sprudlende, glad, selvsikker og veldig oppriktig.
Hun snakket om Daniel nå og da.
De virket lykkelige i begynnelsen, men det var mye drama i forholdet.
Noen var alltid høyt og lavt.
Noen var alltid knust, de slo opp og ble sammen igjen.
Jeg tror ikke at Daniel var den beste kjæresten.
Jeg husker da Jennifer hadde jobbet
hele sommeren for å skrape sammen litt penger.
Hun sa at hun brukte alt på en paintball-gevær til ham.
Jeg kunne ikke forstå
hvorfor hun ville bruke mange tusen dollar på én ting.
Men hun sa hun ikke hadde noen bedre å bruke dem på.
Inkludert seg selv.
Politiet i York leter fortsatt etter spor
etter mandagens voldelige innbrudd som kostet en kvinne livet.
Etterforskerne utelukker ingenting,
inkludert muligheten for at mennene brøt seg inn i feil hus.
John Vennavally-Rao, CTV News. Markham i Ontario.
Nå blir vi oppringt av naboer og folk i lokalsamfunnet,
de ringer i panikk, bekymret for at de kan bli ofre.
Ett spørsmål om gangen.
De vil ha svar.
Vi lurer på hvorfor de skyter denne uskyldige kvinnen.
Og prøve å drepe mannen hennes og stjeler litt penger.
Det gir ingen mening.
Politiet i York ber vitner ta kontakt.
Så langt har de kun ett spor å jobbe med.
I form av kornete overvåkningsbilder.
Bilder politiet beslagla fra en nabos sikkerhetssystem.
Det er også bilder man håper kan identifisere de mistenkte
som terroriserte en familie her.
Dette er viktig for saken.
Videoen er fra andre siden av gaten og filmer rett mot Pan-boligen.
Heldigvis kunne vi så vidt se tre mistenkte gå inn i huset.
Og rundt 30 minutter senere kunne vi se dem gå ut.
Én gikk raskt ut,
og kort tid senere løp to andre ut av huset.
Alle gikk inn gjennom hoveddøren.
Men det som er viktig for meg:
ingen brøt seg inn.
- Har noen brutt seg inn hos deg? - Ja, og jeg hørte skudd.
Jeg vet ikke noe. Jeg er bundet fast oppe.
Brøt de seg inn og bandt deg fast?
Ja.
Hørte du hvordan de kom seg inn?
- Ringte de på døren? - Nei.
- Sparket de den inn? - Nei.
Ok.
Kommer du på noe annet som kan hjelpe oss?
Jeg må få Jennifer inn til et nytt avhør
og stille henne noen vanskelige spørsmål.
Jeg vil vite hvem hun omgås. Hva som skjer med Danny Wong.
Ikke umiddelbart.
Jeg vil vite alt om henne.
Klar?
DAG 4 AVHØR 2
Greit. Vi blir nå filmet.
Dette er ikke nytt for deg.
Det er ingen andre i rommet,
og Deborah Gladding overvåker vitnemålet.
Jeg ser at Jennifer sliter
med å måtte komme tilbake for et nytt avhør.
Men vi håper dette er et trygt rom der hun føler at hun kan være ærlig.
Og at det gir henne en mulighet til å si hva som faktisk foregår.
Jeg er bare litt nervøs.
Ikke vær nervøs. Ok?
Jeg vet det er vanskelig å si.
Sannheten er alltid den beste måten å lindre engstelse på. Ok?
Fortell meg om forholdet ditt til Daniel.
Det var veldig tøft.
- Vi gikk på highschool sammen. - Ja.
Det varte i seks år, men jeg skulle ikke ha kjæreste.
Du datet ham uten dine foreldres viten og samtykke.
Ja.
Tenkte du noensinne at om Daniel sluttet å lange...
At det kunne gjøre at kriminelle kom hjem til dere på jakt etter penger?
- Jeg... - Et åpenbart spørsmål.
Jeg har ikke...
Jeg har spurt hva han driver med, og han sier at han langer.
Men jeg spør ham ikke i detalj.
Jeg ignorerte det fordi vi ikke er sammen.
Har du opplevd noen form for truende oppførsel i det siste?
- Ja. - Fortell meg om det.
Hans... Jeg vet ikke...
Han sier det bare er en venn, men alle sier det er kjæresten hans.
Hun har sendt meg meldinger og bedt meg la Daniel være i fred.
Hva tenkte du det skyldtes?
Bare sjalusi.
Du tror fortsatt det er kjæresten.
Jeg vil ikke...
Jeg vet ikke 100 %, så jeg vil ikke beskylde noen.
Hvis du ikke er 100 %, og du ikke vil beskylde noen,
hvorfor tror du det er henne?
Fordi hun har sendt meg en melding på Facebook og sagt at jeg er dum.
Og noen ganger, når jeg tekster ham,
svarer hun med telefonen hans
at han er med kjæresten sin, Christine, og ber meg slutte å plage ham.
Hvorfor fortalte du meg ikke om det forrige...
Da vi snakket sammen her om dagen?
Alt hadde nettopp skjedd. Jeg tenkte ikke så mye på det da.
Jennifer antyder nå at Danny Wongs nye kjæreste er involvert.
VI HOLDER ØYE MED DEG
At kanskje de plagsomme oppringningene
kommer fra Christine.
For å bli kvitt henne.
Er det muligens et trekantforhold her?
Og hvis det var tilfelle, hvordan ble foreldrene ofre?
- Fant de ut at du datet Daniel? - Til slutt.
Hvordan gikk det?
Ikke bra.
Forklar hva "ikke bra" betyr.
Hvem var imot at du hadde kjæreste?
- Faren min. - Faren din.
Ok, fortell meg om det.
Han ga meg et ultimatum.
Jeg måtte velge mellom Daniel og dem.
Og jeg valgte å bli hos familien min.
Men selv om han hadde gått videre,
ville jeg... ville vi fortsatt være venner.
Ok. Hva skjer så?
Først fortsatte jeg å ha telefonkontakt med Daniel,
men jeg ble tatt.
Og...
Det var da de tok mobilen min.
Og sa at de skulle kjøre meg steder.
Så jeg våknet, øvde på piano,
var kanskje på en time hos læreren min, men det var det.
Jennifer kom hjem til meg på ukentlige timer,
og faren hennes slapp henne av utenfor.
PIANOLÆRER
Som ung pianist var hun eksepsjonell.
Hun vant alle konkurranser, år etter år.
Hun var den beste av de beste.
Engasjementet til foreldrene hennes,
de mange tusen dollarene de brukte i året på konkurranser,
det var helt utrolig.
Så en dag, på en av timene, begynte hun å gråte.
Hun brøt sammen. Jeg hadde aldri sett henne sånn.
Og så sier hun: "Foreldrene mine stoler ikke på meg.
De følger meg rundt overalt.
De vil ikke at jeg skal gå ut med kjæresten min.
Han er ikke god nok for faren min.
Han lar meg ikke kaste bort tid.
På å gå ut med en kokk.
De gjør meg gal."
Hva sa faren din om ham?
At han ikke var en god match for meg.
Han hadde ingen fremtidsutsikter,
han ville ikke kunne forsørge en familie.
Fortell mer om ham. Fortell meg hva du føler nå.
Han hjalp meg i en vanskelig tid på highschool.
Jeg har astma,
og da vi dro til Europa, ble det verre,
og han tok seg av meg.
Du har fortsatt følelser for Daniel?
Ja.
Hvordan var livet hjemme? Du fullførte highschool, og etter det?
Jeg var...
Jeg ville studere kinesiologi.
men faren min var bestemt på at jeg måtte studere noe innen medisin
som var litt mer vellykket.
Du kan vel si at han visste at jeg ikke ville orke å være lege,
så han foreslo farmasøyt.
Bich Ha sa at datteren hadde studert til farmasøyt,
men etter å ha fullført utdanningen fant hun ingen jobb.
Hun var bekymret og snakket mye om det.
Hun ville bare at hun skulle være fremgangsrik.
Og ikke bli sett ned på av samfunnet.
Når man ser tilbake på vår highschool,
var det forventet at alle skulle bli lege, tannlege, advokat eller ingeniør.
Vi fikk ikke velge. Kanskje regnskapsfører.
Det var mange immigrantfamilier,
folk fra Hongkong, Taiwan, Vietnam, overalt.
Og alle levde med det samme presset fra foreldrene.
Det er vanskelig nok, men for Jennifer...
Hun var ikke i nærheten av å være best i klassen.
Ikke i nærheten.
På skolen var toppkarakterer standard.
Tok du farmasøytutdanning? Gikk du på universitetet?
- Nei? - Nei.
Hvordan går dette med faren din?
Han visste det ikke. Jeg løy.
- Hva løy du om eller sa du til ham? - At jeg gikk på skolen.
På?
Medisinstudiet. Nei, beklager. Naturvitenskap.
- Naturvitenskap. - Bachelor.
Og visste moren din at du ikke gikk på universitetet?
Nei.
- Begge trodde du gikk på universitetet. - Ja.
Du kødder med meg.
- Hvor trodde de at du gikk? - Ryerson.
Ok.
De kjørte meg til Toronto og trodde jeg skulle på skolen.
- Ja. - Men det skulle jeg ikke.
Dette er enormt.
Dette er noe en hemmelig agent ville brukt som dekkhistorie.
Og hva følte du om å måtte lyve for foreldrene dine?
Jeg hadde dårlig samvittighet, men hver gang jeg prøvde å ta det opp...
Det var bare så høye...
Så høye forventinger.
Forventning gjelder ikke bare i den vietnamesiske kulturen.
Men det er en tøff oppdragelsesstil
som kan hjelpe eller knuse et barn.
Hvis du er i et miljø
hvor du forventes å vinne hver eneste gang,
og du ikke klarer å møte forventningene, kan det nok gi katastrofale resultater.
Ikke bare fant vi ut at Jennifer lyver om å gå på universitetet,
men hun har løyet i over fire år.
Hun har også forfalsket en grad fra University of Toronto.
Dette er sjokkerende.
-Og de tvilte aldri på deg? - Nei.
Hvis Jennifer er ærlig nok til å si: "Jeg har løyet i fire år",
danner det grunnlaget for resten av historien.
Hvilke andre løgner har hun ikke fortalt oss?
La oss snakke om samtalen til 911.
- Ok. - Ok?
- 911. Har du... - Jeg trenger hjelp!
Ro deg ned. Hva skjer?
Noen brøt seg inn, jeg hørte skudd. Jeg vet ikke hva som skjer. Jeg er bundet...
Vi hørte på 911-samtalen flere ganger.
Jeg er bundet fast oppe!
Vi hørte på den sekund for sekund, startet den på nytt, analyserte den.
- Kan du låse dørene? - Nei.
- Jeg er bakbundet! - Er du bundet?
Jeg hadde mobilen i lomma!
Det som plaget meg hele tiden
var hvordan hun klarte å ringe
mens hun var bakbundet til et rekkverk?
Hvordan havnet hendene bak ryggen din?
Han ba meg reise meg så han kunne binde hendene mine.
Og jeg prøvde å gjøre tauene løsere,
men han hadde strammet dem så hardt.
Og han ventet til jeg skrek før han...
- Før han slapp taket. - Så de er bundet stramt bak ryggen din.
Og da tok han tak i meg og førte meg ned trappa.
Ransaker han deg eller noe?
Nei, gudskjelov. Da hadde han funnet telefonen min.
Du er nå bundet til dette til rekkverket.
Kan du vise meg? Reis deg og fortell meg...
Vis på kamera hvordan hendene dine er bundet.
Kan jeg bare si det?
Tenk på en annen situasjon enn denne traumatiserende hendelsen.
For jeg vil se hvordan du fikk mobilen ut av buksen.
Bare reis deg og fokuser på hvordan du gjorde det.
Putt den i linningen som et eksempel.
Ok? Så ta av deg genseren og ring.
Jeg så at dette var tøft for henne.
Hun vil ikke gjenoppleve den delen og måtte gjenskape den.
Men samtidig må vi vite hvordan hun klarte det.
Reis deg og snu deg rundt.
Legg denne på den siden du tror den var.
Flott. Snu deg rundt så du ser bort fra meg.
Du skal stå akkurat...
Her er rekkverket. Legg hendene bak ryggen.
Ok.
Nå. Kan du bevege deg?
Hvor langt kan du flytte hendene?
- De bandt overarmen min. - Ja?
- Rundt rekkverket. - Ja.
- Men hendene var sammenbundet. - Sammenbundet.
Denne armen var festet i rekkverket?
- Ja. - Ok.
Hvordan når du telefonen?
Hvordan ringer du?
- 911. - Ja.
Snakker du ned på den måten?
Ja, jeg roper mot telefonen.
Og hvordan hører du?
- Jeg skrudde volumet på maks. - Ja.
Så det er akkurat slik du snakker med henne mot rekkverket.
- Ja. - Ok, det er bra nok. Sett deg.
Ta på deg genseren igjen.
Ja. Bare ta på deg genseren.
Det at hun kan ta frem telefonen
og ringe, er veldig interessant for oss.
Men ikke nok til å omdirigere oss fra den andre teorien vi ser på.
Hvorfor lot de deg være i fred?
Elefanten i rommet er: Hvorfor etterlater du et vitne?
Det gir ikke mening.
Hvis du skyter to, skyter du vel den tredje?
Hvorfor ble du skånet?
Han sa at jeg samarbeidet.
Nå blir spørsmålet, Jennifer, du innrømmer at du løy.
Du har løyet til foreldrene dine om at du går på skolen.
Så jeg spør deg, i forklaringen din i dag,
har du løyet om noe?
Fra din omgang med Daniel?
Fra: "Jeg driver ikke med narkotika,
og jeg har ikke noe med dem å gjøre, og vi har ikke masse penger?"
Har foreldrene dine livsforsikringer?
Jeg tror det. Jeg vet ikke.
- Du vet ikke... - Jeg vet at de hadde en...
- Jeg har en. - Ja.
Og mamma...
De hadde en for meg da jeg var yngre.
- Ok. - Men halvparten gikk til utdanning.
Halvparten gikk til livsforsikring, og da de fant ut
at jeg ikke gikk på universitetet, ba de om å få pengene tilbake.
Vent litt her.
Du sa at de ikke visste at du løy. Når fant de ut at du ikke studerte?
Jeg sa at jeg tok eksamen, men at jeg aldri gikk på universitetet.
At jeg gikk i to år, men jeg ble aldri ferdig.
Ok.
- Og de ville ha pengene tilbake? - Ja.
Tilbake til enda et veldig vanskelig spørsmål.
Sinnet du kan ha følt overfor foreldrene dine
for at de blandet seg i forholdet og livet ditt, at du måtte bli hjemme.
Jeg elsker foreldrene mine, og jeg valgte å være hos dem.
Om jeg ville, kunne jeg bare dratt, men jeg gjorde ikke det.
Jeg ville bli hos dem og ta vare på dem.
- Så du var ikke involvert i dette? - Nei.
- Du bedriver ikke noe ulovlig? - Nei.
Ok. Det banket på. Et øyeblikk.
Det er bare meg.
Går det bra?
Går alt i... Ok.
Vil du ha en toalettpause?
- Ja takk. - Ok.
- Beklager. Jeg er litt nervøs. - Ok. Du klarer deg fint.
Jeg gjør bare mitt beste. Jeg har ikke tatt de beste valgene.
Men du kan ikke tenke på det.
Vi lærer, og du gjorde det som var nødvendig, ikke sant?
Og det var noe du følte at du måtte gjøre.
Det er bare biter her og biter der og...
Jeg vil ikke si noe galt.
Ja, men alle bitene kommer til å falle på plass,
og alt vil passe.
For det du sier er sannheten, ikke sant?
Det er tydelig at hun ikke forteller oss alt.
Fiklingen med håret.
Nervøsiteten.
At hun tar seg på magen?
Jeg er overbevist om at hun vet noe.
Men det er bare ett øyenvitne til, og det er hennes far, Hann Pan.
Han ligger i koma og kan selvsagt ikke avhøres.
Så frem til det skjer må alle muligheter holdes åpne.
La meg tømme gangen, så følger jeg deg ut. Ok?
Jennifer er veldig stille under bilturen hjem.
Hun har løyet. Hun gikk ikke på universitetet.
Hun har spunnet et nett av løgner de siste fire årene.
Men jeg forstår kravet og behovet for å lykkes.
Foreldrene mine kom hit fra Karibia,
og det er en forventning om
å alltid klare å være bedre enn den neste personen.
Så i mine øyne er det ikke bare svart-hvitt.
Jeg tenker på hvor forbanna jeg hadde vært om jeg var forelderen hennes.
Det er sjokkerende at noen har levd sånn.
Og hva gjorde hun i de fire årene?
Det spørsmålet må besvares!
DAG 5
Politiet i York har satt opp en base i nabolaget
for å berolige beboere og ta imot tips. Jack Heath er Markhams varaordfører.
Det er viktig å vite at dette var tilfeldig,
og at det ikke skjer så ofte.
Markham er et trygt sted.
Vi har en usedvanlig god politiavdeling, og de gjør jobben sin.
Drapssaker utløser masse adrenalin i starten.
Det forsvinner når folk blir slitne.
Det er viktig å holde energien oppe, ikke bare for meg selv,
men for teamet mitt.
Så vi snakket med sykehuset.
Og fant ut at Hann Pan skulle bli tatt ut av koma.
Det er nå etterforskningen tar en ny retning.
Vi har sjansen til å faktisk forstå hva som skjedde i huset.
Og dette er noe fra en
som så døden i øynene og overlevde.
Alt du hører er summingen fra Mr. Pans maskiner.
Noe av det første jeg legger merke til, er et blåmerke på det høyre øyet,
og en veldig liten prikk ved nesen.
Og det var der han ble skutt.
Mr. Pan forteller så hva som skjedde den kvelden.
Han la seg tidlig.
Kona hadde danset linedance.
Og Jennifer var hjemme.
Mr. Pan blir så vekket av en mann med pistol,
som ber ham om å reise seg og komme ned.
Han ser kona i stua.
Hun er hysterisk.
Hun gjentok: "Vi har ingen penger. Kan dere la oss gå?"
En av mennene ba henne holde kjeft.
Etterforsker MacDonald ringer meg, og han sier: "Sitter du?"
Mr. Pan sier at han satt på sofaen og ble slått med en pistol.
Mrs. Pan satt i en annen sofa.
Hun tryglet for sitt liv.
Og mens dette skjer,
går Jennifer ned trappa sammen med en av de mistenkte.
Hendene er ikke bundet, og hun ser ut til å ha en vennlig samtale.
- Jeg trenger hjelp! - Ro deg ned. Hva skjer?
Noen brøt seg inn og jeg hørte skudd.
Jeg vet ikke noe. Jeg er bundet fast oppe.
Det må være kødd.
Han ba meg reise meg så han kunne binde hendene mine.
Og da tok han tak i meg og førte meg ned trappa.
Så hørte jeg to smell.
Moren min skrek.
Løgn, løgn, løgn.
Ta den tiden du trenger.
Nå er jeg helt overbevist om
at hun er involvert i drapet på moren og drapsforsøket på faren.
Så jeg sender uniformerte betjenter til sykehuset.
Jennifer skal aldri være i samme rom som faren alene.
DAG 9
Jeg drar for å snakke med Mr. Pan igjen for å forsikre meg om
at det ikke er mer han vil fortelle oss.
Denne gangen lener han seg frem og sier: "Bruk politimetodene dine."
"Bruk politimetodene dine til å finne ut hva Jennifer gjorde."
DAG 14 AVHØR 3
Greit. Kom inn.
14:40
Sett deg her.
Jepp.
Sett deg her, takk.
Ok.
Tredje avhør er ytterst viktig for etterforskningen.
Bare for å si det med en gang...
Altså ser vi ikke dette på en skjerm.
...video- og lydopptak. Ok?
Det er for din og min beskyttelse. Hvis noen spør...
Vi står nå i overvåkningsrommet, limt til vinduet,
spent på hvordan intervjuet vil utvikle seg.
Du må selvsagt ikke avgi forklaring om du ikke vil.
Forstår du det?
Jeg vil det.
Ok. Vent et øyeblikk.
Vi har sett at Jennifer kan lyve for å skjule sine spor,
hun løy for familie og venner i årevis.
Ok, vi har tekniske problemer her.
Jeg skal flytte utstyret til det andre rommet.
Ok? Så går vi bort dit. Ved siden av, ok?
Men nå kjemper hun mot Bill Goetz,
en etterforsker som trent til å identifisere og oppdage løgner.
Jennifer har møtt sin likemann.
Ok. La oss gå over veien, ok?
Fortell meg om pianoet. Når begynte du med piano?
- Da jeg var fire. - Jøss.
Ja, på barneskolen også. Jeg husker fortsatt "Swans on the Lake".
Jeg kunne vel omtrent bare den.
Nå, foreldrene dine.
Føler du at det er vanskelig å leve opp til forventningene deres?
- Ja. - Jeg får den følelsen.
At du kanskje ikke var så smart som det de trodde du var.
Ja.
Gjorde du mer for å late som du var på skolen?
Når de ba om noe, prøvde jeg å lage dokumenter.
Ok. Hva slags dokumenter har du...
- Studielån og karakterkort. - Ok.
Ok. Og hvordan laget du dem?
Med Photoshop.
Photoshop. Ok. Og betvilte de det?
- Egentlig ikke. - Ikke?
Det var sikkert dager hvor du planla
å si det til dem, men så klarte du ikke å spytte det ut.
Greit.
Nå...
Om foreldrene dine hadde tillatt det, hadde du vært sammen med Daniel?
Hvis de ikke blandet seg. Hva ville skjedd?
Kanskje vi hadde vært sammen. Men han hadde allerede gått videre.
Ok.
Og hvordan føltes det?
Han fylte et tomrom for meg.
Så jeg følte at en del av meg manglet.
Jeg var ikke fornøyd med noen deler av livet.
Vennene mine gikk videre i livet, og jeg følte at jeg sto stille.
Jeg ble på en måte etterlatt.
Ok.
Og hvor ille ble det?
Jeg kuttet meg selv.
Vi må ta det ett skritt av gangen. Ok?
16:23
Grunnen til at jeg er her i dag
er at jeg er ekspert på det vi kaller sannhetsverifisering.
Ok? Jeg er ingen drapsetterforsker.
Det Jennifer ikke vet, er at i Canada har politiet lov til å lyve.
Hvis vi ikke stiller rettsvesenet i et uheldig lys, kan vi lyve.
Så min jobb er å gå gjennom alt det rettstekniske i den saken.
Ok?
De finkjemmer det huset.
- Vet du hva satellitter kan gjøre? - Nei.
Ser du noen av disse krigsprogrammene på TV,
der du kan se satellitten peile seg inn på bygninger?
Og hvis folk beveger seg i et hus, er det som et røntgenbilde, ok?
Er folk der vitnene sier at de var?
Eller står de annerledes?
Bill Goetz introduserer et tema med satellittinformasjon.
Dette er åpenbart et triks
for å få Jennifer til å innse at det hun har sagt kanskje ikke er sant,
og at hun må lyve igjen for å dekke over.
- Vet du hvem som var i huset den kvelden? - Jeg vet ikke.
Ja, det gjør du, Jen. Det er ingen tvil om det. Ok?
Problemet her er dette, og du må se på meg.
Faren din skulle ikke være vitne.
Det var der dette gikk galt.
Ok? Faren din skulle ikke overleve.
Du beskrev en svart fyr med dreads.
Det var ingen svart fyr med dreads der. Ok?
Han beskrev fyren du var sammen med, og han er ikke engang svart.
- Men... - Hvorfor sa du det?
- Det er det jeg husker. - Nei.
Du er involvert i dette.
Ikke sant?
Hva skjedde?
Jen?
Du tenkte vel ikke så langt frem?
Og de kom ikke dit for penger.
De kom for å skyte foreldrene dine.
Og det var ikke tilfeldig.
Dette var planlagt.
Men når de var inne, kunne du ikke stoppe det. Kunne du vel?
Jen?
- Jeg ville stoppe dem. - Jeg vet det.
Hvorfor stoppet de ikke?
Jeg vet ikke hvem de var.
Men du var med på planleggingen?
Ikke sant?
Jen?
Du er lei deg, ikke sant?
Unnskyld?
Det går bra.
Jeg må lene meg frem for å høre.
Jeg hører deg ikke.
De skulle bare ta meg.
- Skulle de ta deg? - Jeg trengte at de drepte meg.
Nå tror jeg nesten ikke det jeg hører.
Hvorfor?
Jeg ville ikke leve lenger.
Er det hun forteller oss nå sannheten?
- Skulle de drepe hele familien? - Nei, bare meg.
- Hva gikk galt? - Jeg vet ikke.
Ok. Hva vet du?
Hvorfor skulle det være deg?
Fordi jeg ikke ville være her lenger.
- Hvorfor ikke? - Fordi jeg var en stor skuffelse.
Ok, så hva var det som skjedde?
Det skulle ikke bli sånn.
Det er greit. Hvordan skjedde det?
Hva ba du om?
Kom inn.
Og drep meg.
Hvor mye tok han for det?
To tusen.
Ok.
Og hva heter han? Hva kalte han seg?
Homie. Homeboy.
Ok. Han dukker ikke opp tilfeldig. Du må vite nøyaktig når han kommer.
Hvordan gikk det?
Han tekstet meg.
- Unnskyld? - Han tekstet meg.
- Ok. Hva var avtalen? - $2000, sa jeg. De skulle drepe meg.
De ringte for å høre at de hadde tilgang.
Ok. Men hvordan gjorde de det? Hva spurte de om i telefonen?
- Var det en melding eller telefon? - Melding. "VIP-tilgang."
- Hva betyr det? - For å vite at de kom seg inn.
Hva gjorde du etter at moren din kom hjem?
Gikk ned og sa hallo.
Lot som jeg sjekket døra.
Du må sitte oppreist, jeg hører ikke.
Hvordan kom du i kontakt med Homeboy?
Jeg spurte en venn.
Ok. Hvem?
- En jeg ikke finner lenger. - Hva heter han?
Vi forstår at vi trenger en ransakelsesordre for Jennifers telefon.
For å finne ut hvem hun er tilknyttet,
og hvordan hun fikk dette til å skje.
Jen?
Vi får raskt tilgang til meldingene hennes.
Umiddelbart ser vi at hun har fått en fra Homeboy.
JEG MÅ VITE NÅR DET SKAL AVSLUTTES.
TENK PÅ DET?
IKKE I DAG. MIDDAGSPLANER
Dette er ganske avslørende.
Men det er bare begynnelsen.
Det som er spesielt interessant, er tekstmeldingene
mellom Daniel Wong og Jennifer.
ELSKER DU MEG OG VIL VÆRE SAMMEN MED MEG?
JEG ER SÅ NEDFOR NÅ JEN
UNNSKYLD
Jennifer: "Hvorfor sier du unnskyld? Kan du svare?"
Daniel svarer: "Hvordan skal jeg si dette?
Jeg føler det samme som deg, men for henne."
"Så du føler det samme for Christine?
Da kan du avlyse Homeboy."
Daniel: "Avlyse Homeboy?"
Du sa du ville dette med eller uten meg.
Du sa du ville dette for deg selv."
Og så blir Danny sint på henne.
JEG GIKK ALLTID PÅ NÅLER MED DEG
JEG HAR ORDNET ALT FOR DEG
KONTAKT HOMEBOY
Det er spikeren i kista for Danny Wong.
Han har åpenbart hjulpet Jennifer med å kontakte Homeboy.
NÅ SKJER DET
Informasjonen er gull.
Vi har én av konspiratørene.
Vi må finne ham.
Vi setter et overvåkingsteam på Danny Wong
og etterforsker telefon for telefon.
Vi ser på flere telefoner.
Systematisk klarte vi å finne ut hvem de mistenkte er.
Vi identifisere Eric Carty som en av de mistenkte,
David Mylvaganam som mistenkt,
og Homeboy, Lenford Crawford, som den tredje mistenkte.
HVA GJØR DU?
VENTER PÅ AT HOMEBOY RINGER
OK
VÆR FORSIKTIG
Lenford er en bekjent som Danny henger med,
som også langer.
De blir arrestert.
Faen. Ok. Du vet guttungen?
Ja.
-Politiet fant ham på jobb i dag. - Og tok ham?
Ja.
Arrestert for konspirasjon.
Jøss. Du kødder.
Faen. Jeg vet ikke hva som skjer.
Sykt.
Alt kommer frem, ok?
Og vi må få en løsning, for dette var ikke for deg.
- Forespørselen gjaldt kun dine foreldre. - Er det det du vil jeg skal si?
- Det er feil. - Si hva som skjedde.
Jeg vil høre at planen gjaldt foreldrene dine.
- Men det... - Vi kommer til resten uansett.
Ok? Vi har allerede...
Avhøret har pågått i over tre timer.
Jennifer har beskrevet at dette er et feilslått selvmord av leiemorder.
Kriminelle er ikke alltid så smarte, men jeg tror ikke
de kan ta så feil og drepe feil folk.
Pisspreik. Hun har planlagt alt sammen.
Det føles ikke bra å ha hemmeligheter?
Nå faller kortene.
Jen?
Et øyeblikk.
Dette er øyeblikket hvor vi, basert på bevisene,
kan forstå hva som skjedde den kvelden.
Jennifer fikk melding fra Homeboy der det sto: "Nå skjer det."
Så ventet hun til moren kom tilbake fra linedance...
og kom ned for å si god natt til moren.
Og så gikk hun bort til døren
og låste den opp.
Etterlot foreldrene som offer.
Så gikk hun opp igjen,
hvor hun fortsatte å tekste med de mistenkte.
Vi tror at hun så skrudde lysene av og på,
et tegn på at de skulle komme inn,
så gikk hun inn på rommet sitt og ventet på at det skulle skje.
Hvis du kan forestille deg hvor sjokkerte og redde Bich og Hann må ha blitt
da disse fremmede kom inn i huset.
Pappa?
- Jeg ringer 911! - Hallo?
Det går bra med meg!
Det er ondt.
Det er så ondt som det kan bli.
18:59
Ok.
Du må høre på meg. Greit, Jen?
Der etterforskningen er nå,
arresterer jeg deg for drap.
Også for drapsforsøk og for å avtale å begå drap.
Forstår du det?
Si om du forstår anklagene.
- Ja eller nei. - Ja.
Ja, greit.
Det er min plikt å informere deg om at du har rett til å beholde og...
Politiet har arrestert noen etter innbruddet i Markham,
og i kveld er offerets datter siktet
for å ha planlagt det som forårsaket morens død.
Politiet sier nå at offerets datter, Jennifer Pan, er hjernen
bak drapet på moren Bich Ha Pan
og skytingen av faren Huei Hann Pan.
JENNIFER PANS DOBBELTLIV
Kona mi og jeg så på hverandre. Vi kunne bare ikke akseptere det.
Var det noe jeg overså?
Folk er forferdet og forvirret av tanken på at noen
kan drepe dem som brakte dem til denne verdenen.
Jeg tenkte på øyeblikket
da jeg klemte Jennifer i morens begravelse.
Jeg hadde vært så ærlig og rørt,
at jeg følte at alt jeg sa var tomt,
og jeg følte meg bare sveket.
FRA OFFER TIL ANKLAGET
Jeg kom tilbake neste morgen, og jeg fikk sjokk.
Hvordan skjedde dette? Når? Hva skjer?
Jeg hadde hatt sympati for henne.
Det går bra.
Hvordan kunne hun ha gjort noe sånt?
Etter arrestasjonen fant vi dagboken hennes.
Det var interessant lesning om sinnstilstanden hennes.
Jennifer klaget over at foreldrene hennes var strenge,
men de ville ikke at hun skulle date en narkolanger.
Jennifer skrev at de trodde at han ville ødelegge for henne.
Alt annet var om å være sammen med Daniel.
Hun tegnet sommerfugler og hundevalper.
Hun ville ha et eventyrforhold med Danny.
Det var målet.
Og hun skulle gjøre sitt beste for å få det til å skje.
Vi tror at alle tekstmeldingene,
alle truslene mot Daniel Wong...
Det var Jennifer som stadig kontaktet ham,
som prøvde å komme tilbake i livet hans og få Christine ut.
Dette er overdreven oppførsel.
Hun vil bare være sammen med ham.
Jennifer var bare ute etter kjærlighet og bekreftelse.
Hun trodde nok at Daniel var den eneste som forsto hvem hun var.
Så hvis hun mistet det, hva var det igjen?
Ikke sant?
Men hvorfor ville Daniel bli involvert?
Han var allerede i et annet forhold og hadde slått opp med Jennifer.
Det er den økonomiske gevinsten.
Forsikringen, huset, en del av det ville bli hennes.
Jennifer kom til å få en halv million dollar.
Der nede.
Og Daniel trodde nok at han kunne få tilgang til disse pengene.
Ok, bra.
Trolig for å fortsette narkotikavirksomheten.
Da Hann Pan fant det ut, kom ultimatumet.
"Jeg sa til Jennifer at hun må avslutte forholdet med Danny Wong.
Hvis ikke, må du vente til jeg er død."
Til vår store overraskelse var ikke dette hennes første drapsforsøk.
Hun hadde kontaktet en venn rundt ti måneder tidligere,
og bedt ham om å drepe faren.
Hun betalte til og med denne personen.
Denne planen ble åpenbart ikke realisert.
Men dette viser bare hensikten hennes.
Den kalde og kalkulerte planen hennes.
Ikke én, men to ganger.
Skjedde det?
Jeg tror ikke det.
Så hun hadde planlagt dette før?
Hun burde betale prisen.
Det mest hjerteskjærende er at på drapskvelden
var det en som rettet en pistol mot Bich.
Bich lå på kne,
og hennes siste ord var: "Ikke skad datteren min."
En jury i Toronto har funnet en kvinne skyldig
i å ha planlagt et leiemord på foreldrene sine.
Jennifer Pan er dømt for overlagt drap på sin mor
og drapsforsøk på sin far.
Først reagerte hun ikke, men da nyheten sank inn,
brøt hun sammen og begynte å gråte.
Til slutt valgte hun Daniel.
Og var fast bestemt på å være sammen med Daniel.
For enhver pris.
For henne var dette en kjærlighetshistorie som gikk galt.
Dette var viktig.
Det vi gjør er viktig.
Og...
Det måtte komme noe godt ut av det. Og dette...
Dette ville ikke få noen tilbake, men...
Jeg tror vi gjorde det rette for Mrs. og Mr. Pan.
Jennifer Pan, Daniel Wong og deres medtiltalte
ble dømt til livstid uten mulighet for prøveløslatelse i 25 år.
Hann Pan fikk innvilget et livslangt besøksforbud mot datteren.
Etter en vellykket anke av dommen for det overlagte drapet på Bich Ha Pan,
får alle de tiltalte en ny rettssak.
Jennifer fremholder sin uskyld.
Tekst: Anette Aardal