Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Хочу переконатися, що запис увімкнено. Дай мені секунду.
Можна?
Гаразд.
Почни, звідки хочеш.
Де тобі буде зручно,
і звідти ми рухатимемося далі. Гаразд?
Глибоко вдихни, Дженніфер.
І розкажи, що сталося сьогодні ввечері.
- 911. Вам... - Допоможіть. Потрібна допомога!
- Мем. - Я не знаю, де мої батьки!
Заспокойтеся. Що відбувається?
До нас вдерлися й украли всі гроші.
Гаразд, мем...
Батьки кричать унизу. Будь ласка, пришліть допомогу!
Потім я почула два ляски.
Мама кричала.
Я покликала її.
Потім ще кілька лясків.
Не поспішай.
- Де ти? - Авеню.
Авеню-роуд? Можеш продиктувати назву вулиці по буквах?
Тату?
- Я викликаю 911! - Мем. Алло?
Я ціла! Усе гаразд!
Такої справи ми ще не бачили.
Це була ситуація, яку я й уявити не міг.
Я чула лише крики тата на вулиці.
Я його кликала, але він не приходив.
Не знаю, чи він мене чув. Він не заходив.
Це швидко переросло в те, чого ніхто не очікував.
Знаєш що? Залишайся там. Гаразд?
Дженніфер?
Просто постарайся, зважаючи на те, з чим маєш справу.
Пам'ятай, ми тут, щоб допомогти.
Усе гаразд?
Знаєш що? Можеш не хвилюватися.
Ми ж вчимося.
Але ти робила те, що мусила, так?
Це головне.
ЩО ЗРОБИЛА ДЖЕННІФЕР
МАРКЕМ, ОНТАРІО
Уже пізно. Я в ліжку.
Щойно заснув. Дзвонить телефон.
Я думаю собі: «Ви знущаєтеся».
Маркем дуже сімейно орієнтована місцина.
Дуже низький рівень злочинності.
Менший, ніж у решті Канади.
А тепер мені кажуть: «У нас подвійна стрілянина.
Дуже жорстокий злочин.
І ти будеш головним у цій справі».
Ми отримали дзвінок біля 22:30 сьогодні.
Він надійшов від мешканця будинку.
Це підтверджене вбивство. Одна людина померла.
У нас є друга жертва, у яку теж стріляли,
а потім госпіталізували.
Крім цього, у мене небагато.
Наше перше завдання — визначити, що насправді сталося в будинку.
Мав місце насильницький злочин.
У нас одна померла жінка, Бік Пен,
і ще один чоловік, Ханн Пен,
якого поранили в голову.
Сім'я Пенів емігрувала з В'єтнаму багато років тому,
і їх описували як працьовитих людей,
щодо яких було неочевидно,
чому вони стали мішенями для такої жахливої атаки.
Ми почали отримувати звіти з лікарні.
Ханна доправили туди повітряною швидкою допомогою.
Він отримав вогнепальне поранення в око,
звідки куля потрапила в череп, а потім у щелепу й шию.
І його ввели в штучну кому.
Ми боїмося, що Ханн Пен не виживе після поранень
і що в нас буде лише один свідок, якого можна розпитати.
І це його донька, Дженніфер Пен.
ДЕНЬ 01 ІНТЕРВ'Ю 01
Дякую.
Будь ласка, тихо.
Зачини для мене двері.
Добре, Дженніфер. Мене звати Ренді Слейд.
Я представився тобі в лікарні,
я з відділу вбивств йоркської поліції.
Я головний слідчий, і це лежить на моїх плечах.
Не можна халтурити чи перевірити поверхово.
Це має бути повний аналіз життя Пенів, серйозно.
Тобто що могло це спричинити?
Чи були в них вороги? Хто знає?
Тож я хочу, щоб ти повернулася до початку сьогоднішнього вечора.
Розкажи мені, що сталося.
Мама приготувала вечерю, бо вона збиралася на танці того вечора.
У стилі кантрі.
Вона ходить щопонеділка.
Тож ми з нею спершу повечеряли,
а потім я... піднялася у свою кімнату,
лягла спати.
Увімкнула телевізор, поговорила по телефону з подругою.
А потім, доволі швидко,
мама повернулася додому, і мені здається, це було біля 9:30.
Раптом я почула, як мама кличе тата, щоб він спустився.
І тоді я визирнула з дверей моєї спальні.
Там був якийсь хлопець, він накинувся на мене й...
зв'язав мені руки за спиною, і сказав: «У мене пістолет.
Роби, що скажу. Якщо зробиш, ніхто не постраждає.
Де гроші? Покажи, де ваші гроші».
Потім троє чоловіків потягли мене вниз по сходах
і спитали маму, де її гаманець.
Мама намагалася встати, а їй все казали: «Сядь».
Я не хотіла, щоб вона постраждала. Я сказала їй: «Мамо, сядь».
Вони шукали її гаманець,
та вона... погано знає англійську й усе повторювала: «Гаманець».
Вони кидали її на стілець.
Гаразд.
Не поспішай.
Усе це дуже важливо, тож не поспішай.
У той момент мене взяли й прив'язали до поруччя.
Я могла рухатися, але... я боялася, бо в одного з них був той пістолет...
Наступне, що я пригадую, як батьки спускаються сходами,
і моя мама просить когось, щоб я пішла з ними.
А він не дозволив це зробити.
І... коли вони сказали... Останнє, що я чула від них, було:
«Ви збрехали. Ви нам збрехали».
А потім я почула два ляски.
Мама кричала.
Я її покликала.
Потім ще кілька лясків.
Не поспішай.
Змусити когось розповідати про травматичну подію дуже важко.
Їй може хотітися витіснити спогади.
Передусім важливо переконатися, що з нею все добре.
Але також я хочу, щоб вона й далі говорила з нашими слідчими.
Просто... візьми паузу.
Я контактна особа для жертв.
Якщо їм важко в якийсь момент,
ти завжди на зв'язку з ними.
Якщо в них якісь труднощі,
вони звертаються до тебе.
Але водночас це дуже травматично.
Я не могла уявити, що переживає Дженніфер.
Тож про себе я думаю: «Просувайся повільно, але стабільно».
Знаєте? «Просто стеж за її твердженнями.
Нехай вона розповідає про те, що сталося».
Гаразд, спробуймо ще раз.
Ти чуєш там інші голоси, крім батьківських?
Здається, мама щось сказала чи простогнала,
а потім був ще один ляск перед їхнім виходом.
І тоді хтось із них сказав:
«Треба йти. Ми забарилися».
А потім вони вибігли за двері. І я гадаю...
Я спостерігаю за Дженніфер і співчуваю їй.
Вона була зв'язана й повністю відділена від батьків.
Допоможіть. На допомогу!
Заспокойтеся. Що відбувається?
У них були пістолети, і вони тримали батьків під прицілом.
Можете замкнути двері?
Не можу. Я зв'язана. У мене зв'язані руки.
Вона не може піти й допомогти їм, якось їх виручити.
Знаю, це важко, але ти розумієш важливість цих свідчень.
Розкажи про того, хто тебе зв'язав.
Можеш описати мені його расу?
Так, він був чорний, з дредами.
Гаразд, а другий хлопець?
Він був у худі, але я знаю, що він був темнішим
за першого.
То він теж чорний?
- Але худорлявіший. - Але худорлявіший.
І ще один із ямайським акцентом.
Гаразд.
Ти чула, як вони проникли в будинок?
- Ні. - Дзвінок у двері?
- Ні. - Вибили двері?
Нічого такого?
Я не пам'ятаю, як вони зайшли. Я нічого не бачила.
Гаразд.
Як щодо твоїх батьків?
Що, на твою думку, стало причиною, чому обрали їх?
Хтось знав, що вони зберігають удома великі суми готівки?
У них... багато готівки в банку?
Я б не сказала, що настільки багато, що б це було помітно.
Достатньо, щоб сплатити рахунки.
Гаразд.
Моя мама дуже ретельно стежить... Просто достатньо.
Гаразд, а що твій тато?
Яка в нього машина?
Він їздить на «мерседесі», і він його обожнює.
Це так?
Отже, твоя мама їздить на «лексусі», а тато на «мерседесі».
Це досить дорогі автомобілі.
Вони недешеві.
Ось сім'я, яка приїхала з В'єтнаму до Канади.
Вони важко працювали, вели скромний спосіб життя.
Бік — супервайзер у компанії з виробництва автозапчастин,
де Ханн був працевлаштований машиністом.
Їхній дім хоча й гарний, але не розкішний.
Але за нього було сплачено.
Ханн Пен, що говорить про нього спосіб життя?
Чи він замішаний у якихось ницих бізнесових угодах?
Це був напад із приводу ігрових боргів,
зброї чи наркотиків?
Чи сварка з сусідом?
Щось, через що він став жертвою.
Вони сказали батькові: «Ти нам збрехав.
Тобі треба було лише співпрацювати».
А потім вистрелили в нього.
Я дивлюся на пограбовану кімнату.
Зазвичай так вона б і виглядала.
Закривавлений одяг.
Піжами.
Місце, де Бік відмочувала ноги після танців.
Але є й те, що мали б забрати,
цінні речі, яких не торкнулися.
У шафі є сейф і дуже дорога камера.
Гаманець з 20-доларовими купюрами,
який точно б забрали, якби прийшли за готівкою.
За всіма ознаками, схоже,
що сім'я Пенів була нормальною сім'єю.
Але зовнішній вигляд — це одне,
а те, що насправді відбувається в домі, як там справи,
це геть інше, так?
Є ще щось, що на твою думку, може допомогти нам зараз у розслідуванні?
Нічого не спадає на гадку.
Гаразд. Запис зупиняється.
Зараз 4:30 ранку. Ми закінчили.
- Можна мені до вбиральні? - Звичайно, можна.
Після інтерв'ю я беру Дженніфер на вулицю,
і ми тихо виходимо.
Особливо нічого одна одній не говоримо.
І я думаю собі:
«Овва, твою маму вбили,
а тато в лікарні в комі».
Як після такого отямитися?
Жінка загинула, а її чоловіка поранено після проникнення в Маркемі.
Поліція повідомила, що хтось постукав у двері дому цієї пари,
а потім туди увірвалися троє озброєних.
Чому в будинок Пенів?
Чому така жорстокість?
Питання, на які детективи ще не мають відповідей.
ДЕНЬ 02
Вранці о 8:00
я проводжу повний брифінг для слідчих відділу вбивств.
У нас насильницьке вбивство, тож чекати нам ніколи.
У вбивстві немає нічого нормального.
Але це вбивство особливо нервує.
Я відразу починаю думати про свою сім'ю
й про те, як усе може змінитися за одну мить.
І змінитися назавжди.
Перше моє завдання — провести
масштабне опитування на місцевості, де живуть Пени.
Ми шукаємо інформацію від очевидців
або будь-які інші докази, які можуть стати в пригоді й бути важливими.
Якщо у вас є будь-яка інформація, корисна чи ні,
дзвоніть у регіональну поліцію Йорка
чи вашу місцеву поліцію, чи Crimestoppers.
Можливо, ця якась порада, якась інформація,
яка допоможе забрати трьох насильників з наших вулиць.
У Маркемі не так багато вбивств.
Це дуже безпечна територія.
Дуже культурно різноманітна.
Є люди з Карибського басейну, з Азії, Південно-Східної Азії.
Це дуже тиха місцина.
Тож коли відбувається щось таке...
наче граната вибухає.
Я не розуміла, чому вбили Бік.
ГОНҐ НҐО ДРУГ СІМ'Ї ПЕНІВ
Стільки емоцій. Я не могла повірити, що це сталося.
Бувало, я приходила до неї в гості
й часто вечеряла з ними.
Вони були дуже гостинними.
Дуже щедрі люди...
які любили своїх друзів.
Ханн працює п'ять днів на тиждень, інколи понаднормово.
Він точно не пов'язаний з мафією, азартними іграми чи пияцтвом.
Він просто скромний, приземлений чоловік.
Вони були тихими людьми. Нікого не чіпали.
Це дуже сумно.
Мене лякає ця випадковість. Це...
Якщо була якась мотивація чи причина,
тоді ми всі можемо сказати: «О, це... У них була причина».
ФАТАЛЬНЕ ПРОНИКНЕННЯ СКОЛИХНУЛО МІСТО
Ми камені на камені не залишимо в наших зусиллях
з виявлення й притягнення до відповідальності
підозрюваних, які жорстоко вбили Бік Ха Пен
і тероризували її чоловіка та доньку минулої ночі.
Містер Пен у важкому стані.
На щастя, донька не постраждала під час цього випробування.
Ми звертаємося до всіх, у кого може бути інформація,
хто може знати підозрюваних, щоб вони відгукнулися.
Опитування триває вже приблизно шість годин.
Спершу ми не чуємо нічого корисного.
Але нарешті ми отримуємо деяку інформацію.
І дізнаємося про людину, яка пов'язана з оселею Пенів.
Його звати Денні Вонґ.
Він наркодилер.
І нещодавно він був у стосунках із Дженніфер Пен.
Колишній хлопець із сумнівними ділами — важлива деталь.
Вона мала б надати про це інформацію.
Тепер ми вважаємо, що цей Денні Вонґ...
Він міг бути причиною, чому напали на цю сім'ю.
Це щось пов'язане з наркоторгівлею?
ДЕНЬ 03
Ти як? Я перегляну це. Я зараз.
Добре.
Дозвольте я пройдуся цією формою. Запис увімкнено.
Я прочитаю цю форму разом з вами. Це форма відеозаяви під присягою.
«Ви розумієте кримінальні наслідки неправдивих свідчень?»
- Так. - Отже, візьміть і скажіть ваше ім'я...
- Мене звати Деніел Вонґ... - Трохи голосніше.
Мене звати Деніел Вонґ, і я даю згоду на запис.
Гаразд. Добре.
Того вечора, коли це сталося, що ви робили?
- Я мушу спитати... - Спав удома.
Удома. О котрій ви прийшли додому?
Це був понеділок.
У понеділок я повернувся додому десь о дев'ятій...
Приблизно між 9:00 і 10:30.
У вас були проблеми з поліцією через наркотики?
У мене були проблеми з володінням і торгівлею,
але я кинув.
Щойно в мене виникли проблеми, я більше нічого не робив.
Гаразд. Тож розкажіть мені про ваші стосунки з Джен...
- Я насправді її колишній хлопець. - Добре.
Так, у нас були стосунки вкінці школи.
Гаразд.
І вони завершилися років два тому.
- Гаразд. - Тоді ми просто... не могли вже...
Ми насправді... Ми не...
Ми планували залишитися разом,
але... була велика проблема з її батьками... так би мовити.
- Що це було? - Вони були дуже суворими.
Вони загнали її в кут, коли в неї не було часу на стосунки.
Були інші причини?
Мабуть, тому що я не заробляв достатньо.
Я працював у Boston Pizza.
І вони цього не схвалювали.
Ми були разом сім років, і я офіційно не був у них
і не вечеряв з ними, нічого такого.
Гаразд. Отже... І...
А потім вона захотіла продовжити стосунки,
і я сказав їй:
«Ну, розумієш,
твої батьки не хочуть, щоб ми були разом.
І ми з цим нічого не можемо зробити».
І ми просто... Я просто жив далі.
Гаразд. А у вас є дівчина?
- Прошу? - Нова дівчина?
- Зараз? Я з деким зустрічаюся. - Гаразд. Як її ім'я?
- Крістін. Так. - Крістін. Гаразд.
- Але ви з Джен досі спілкуєтеся. - Вона мені дзвонить.
Час від часу я їй дзвоню, просто щоб дізнатися, як вона,
бо нас обох доймали приватними дзвінками.
- Вас із Джен? - Так, нас із Джен.
Гаразд. І ви отримували їх за останні...
До... насправді це було два дні тому.
Два-три дні тому.
Вони дзвонять, потім я відповідаю,
і мовчанка секунд на десять, а потім кладуть слухавку.
І це повторювалося знову й знову,
і дійшло до абсурду.
Це було разів сто. До 100 разів.
І від вішання слухавки це перейшло...
- До повідомлень. - Що в них було?
Було: «Ми за тобою спостерігаємо».
Так.
Вона приходила до мене на роботу, приносила обід, сиділа, говорила зі мною.
Ми були друзями, так?
І... вони часто казали: «Що вона тут робить?
- Ми сказали їй триматися подалі». - Так.
Останнє, що я отримав: «Бах-бах-бах».
- Це важливо. Так? - Так.
- Це було повідомлення? - Так, смс.
- О, смс... -«Ха-ха. Бах-бах».
«Ха-ха». Доволі заморочено...
- Так, доволі заморочено. - Ага.
Гаразд.
Схоже, Денні Вонґ був мішенню сотень дивних дзвінків
протягом кількох останніх місяців, як і Дженніфер.
Це невідоме джерело надіслало: «Бах-бах-бах».
А через тиждень
у батьків Дженніфер стріляли в будинку.
Тобі не здається, що те, що сталося минулої ночі,
якось пов'язано з тобою?
Так? Бо це...
Я на 95—99% впевнений, що це не пов'язано з моїми наркотиками.
Смілива заява.
- Так. Я впевнений... - Звідки тобі знати?
Бо за грам марихуани ніхто в тебе не стрілятиме.
Чи навіть шматочок.
От і все. Просто...
- Дозволь... Я вийду на секунду. - Ага.
Якщо ще щось спадає на думку, пройдися історією.
- Добре подумай про дати й час. - Так.
- Я ще раз запитаю. - Гаразд.
Я вийду на хвилинку, щоб теж покумекати.
Щось не так із цим інтерв'ю.
Більше питань, ніж відповідей.
Ціль — Денні Вонґ?
Чи це Дженніфер?
Тепер нам треба дізнатися все, що можна, про Дженніфер Пен.
З ким вона проводить час, чим займаються її друзі.
Чи є щось у її минулому,
що може пролити світло на цей інцидент?
Я познайомився з Дженніфер, коли мені було років 13.
Ми багато їздили на шкільні екскурсії разом
й іноді каталися на ковзанах чи переглядали кіно з компанією друзів.
З нею легко спілкуватися.
Дженніфер була грайливою, щасливою, впевненою й дуже щирою.
Вона час від часу говорила про Деніела.
Спочатку вони здавалися щасливими,
але в їхніх стосунках було багато драми.
Вони були негармонійними.
У когось завжди розбите серце, вони то сходяться, то розходяться.
Якщо чесно, не думаю, що Деніел був найкращим хлопцем.
Пам'ятаю, як Дженніфер працювала
ціле літо, щоб наскребти грошей.
І вона витратила все на пейнтбольну рушницю для нього.
Я навіть не міг уявити,
що можна витратити кілька тисяч доларів на одну рушницю.
Але вона сказала, що в неї нікого кращого нема.
Включно з нею самою.
Регіональна поліція Йорка досі шукає докази
насильницького вторгнення, унаслідок якого загинула жінка з Маркема.
Наразі слідчі не виключають жодного сценарію,
зокрема, можливість, що чоловіки помилилися
й вдерлися не в той будинок.
Джон Веннаваллі-Рао, CTV News. Маркем, Онтаріо.
Наразі ми приймаємо дзвінки від сусідів і громади,
яка, можна сказати, у паніці.
Вони бояться, що можуть стати жертвами.
Вибачте. Одне питання за раз.
Їм потрібні відповіді.
Ми чухаємо потилиці, чому вони застрелили цю невинну жінку
й намагалися вбити її чоловіка та вкрасти невелику суму грошей.
У цьому немає сенсу.
РОЗШУКУЄТЬСЯ ПІДОЗРЮВАНИЙ
Регіональна поліція Йорка звертається до свідків.
Наразі є лише одна підказка.
Ця підказка — зернисті зображення з камери спостереження.
Поліція витягла їх із сусідської системи безпеки.
Є також зображення,
які можуть допомогти ідентифікувати трьох підозрюваних,
які буквально тероризували тут сім'ю.
Це важливий момент у цій справі.
Відео з камери через дорогу, яка дивиться прямо на резиденцію Пенів.
На наше щастя,
ми змогли розгледіти трьох підозрюваних, що заходили в будинок.
А потім, приблизно через 30 хвилин, ми побачили, як вони виходять.
Один вийшов дуже швидко,
потім через короткий проміжок часу двоє теж вибігли з будинку.
Усі троє підозрюваних увійшли через передні двері.
Але для мене суттєво те...
що не було злому.
Хтось вдерся у ваш дім, мем?
Хтось увірвався, і я почула ляски.
Я не знаю, що коїться. Я прив'язана нагорі.
Вони просто вдерлися й зв'язали вас?
Так.
Ти чула, як вони проникли в будинок?
- Дзвінок у двері? - Ні.
- Вибиті двері? Нічого такого? - Ні.
Гаразд.
Є ще щось, що на твою думку, може допомогти нам зараз?
Тепер мені треба запросити Дженніфер на ще одне інтерв'ю
й поставити їй кілька складніших питань.
Я хочу знати, з ким вона пов'язана.
Що відбувається з Денні Вонґом?
Нічого не спадає на думку.
Я хочу знати про неї все.
Можна?
ДЕНЬ 04 ІНТЕРВ'Ю 02
Добре, Дженніфер. Нас записують.
Нічого нового. Ми вже це раз робили.
У кімнаті, крім нас, більше нікого нема,
і за цими свідченнями спостерігає Дебра Гледдінґ.
Я бачу, що Дженніфер важко
через те, що вона змушена прийти на друге інтерв'ю.
Але ми сподіваємося, що тут їй безпечно говорити з нами сам на сам і відверто.
І це для неї можливість розповісти нам, що насправді відбувається.
Я трохи нервую.
Не нервуй. Добре?
Знаю, говорити важко.
Правда — це найкращий спосіб позбутися тривоги. Добре?
Розкажи мені про ваші стосунки з Деніелом.
Вони... були дуже непрості.
- Ми вчилися разом у старших класах. - Так.
Це тривало шість років, але я не мала заводити хлопця.
Ти зустрічалася з нам по суті
без відома й згоди батьків.
Так.
Ти не думала, якщо Деніел перестав бути наркодилером...
Чи не могло б це привести поганих людей до вашого дому
в пошуках великих сум готівки?
- Я... - Це очевидне питання.
Я не...
Я спитала його, чим він займається, і він сказав, що барижить.
Але я не розпитую його про подробиці.
Я просто не слухала, бо я тут ні до чого.
Чи було щось таке
останнім часом, що б ти назвала загрозливою поведінкою?
- Так. - Розкажи про це.
Його... Я не...
Ну, він каже, що це лише подруга,
але всі кажуть, що це його дівчина.
Вона надіслала мені повідомлення,
сказала відступити, дати Деніелу спокій.
Що це, по-твоєму, було?
Просто ревнощі.
По-твоєму, річ у його дівчині.
Ну, я не хочу...
Я не знаю на 100%, тому не хочу вказувати пальцем.
Якщо не на 100%, і ти не хочеш вказувати пальцем,
чому ти вважаєш, що це вона?
Бо вона особисто написала мені у фейсбуці, що я дурепа.
Іноді, коли я пишу йому,
вона відповідає мені з його телефону,
каже, що він з його дівчиною Крістін
і щоб я дала йому спокій.
Чому ти не сказала мені про це минулого...
Коли я говорив із тобою днями?
Я... Усе це тільки сталося. Тоді я про це особливо не думала.
Дженніфер тепер натякає,
що до цього причетна нова дівчина Денні Вонґа.
МИ СПОСТЕРІГАЄМО ЗА ТОБОЮ
Що, можливо, дзвінки йому та Дженніфер
генеруються з боку Крістін.
Щоб позбутися її.
Чи йдеться тут про можливий любовний трикутник?
І якщо річ у цьому, як батьки стали жертвами?
- Батьки дізналися про Деніела? - З часом.
І як вони це сприйняли?
Погано.
Поясни мені, що означає «погано».
Хто був проти того, щоб у тебе був хлопець?
Мій батько.
Твій батько.
Гаразд, розкажи про це.
Ну, він поставив мені ультиматум.
Вибрати між ними та Деніелом.
І я вибрала лишитися вдома з родиною.
Але... хоч він і вирішив жити далі...
Я... Ми хотіли бути друзями.
Добре. А що було потім?
Ну, спочатку я й далі спілкуватися з Деніелом по телефону,
але мене спіймали.
І...
Тоді в мене забрали телефон.
І сказали, що всюди возитимуть мене.
Тож переважно я прокидалася, займалася на піаніно,
могла піти до вчителя на заняття,
але це майже все.
Дженніфер приходила до мене додому на щотижневі заняття,
і це її батько висаджував її біля моїх дверей.
Як молода піаністка вона була винятковою.
Вигравала всі змагання, рік за роком.
Вона була найкращою з найкращих.
Я про те, що її батьки вкладалися в неї,
витрачали тисячі доларів на рік на змагання,
це було просто неймовірно.
Якось на одному із занять
вона почала схлипувати.
Розплакалася.
А я ніколи не бачив її такою.
І вона каже: «Фернандо, мої батьки мені не довіряють.
Куди б я не пішла, вони слідують за мною.
Вони не хочуть, щоб я гуляла з моїм хлопцем.
Для батька він неприйнятний.
Він не дозволить мені марнувати час.
Гуляти з кухарем.
Вони просто зводять мене з розуму».
Якої думки був про нього твій батько?
Він сказав, що він для мене погана партія.
Він нічого не доб'ється в житті, і...
він не зможе утримувати сім'ю.
Гаразд, розкажи про нього більше. Скажи, що ти зараз відчуваєш.
Він допоміг мені пережити важкі часи в школі,
коли я була молодшою.
У мене астма,
і коли ми поїхали до Європи, вона там проявилася,
і він подбав про мене.
У тебе досі є почуття до Деніела, чи не так?
Так.
Яким було твоє домашнє життя?
Ти закінчила школу, чим ти займалася?
Я була...
Я хотіла займатися... кінезіологією,
але батько був непохитний у тому, що треба робити в сфері медицини
щось трішки успішніше.
Можна сказати,
він знав, що в мене кишка тонка, щоб бути лікарем,
тому хотів, щоб я стала фармацевтом.
Бік Ха казала, що їхня дочка вивчилася на фармацевта,
але після закінчення навчання не могла знайти роботу.
Вона непокоїлася й багато про це говорила.
Вона лише хотіла, щоб її донька досягла успіху.
І щоб суспільство її не зневажало.
Якщо згадати нашу старшу школу,
усі мали стати лікарями, стоматологами, юристами чи інженерами.
Іншого вибору нема. Може, бухгалтером.
У нас було багато сімей іммігрантів,
людей з Гонконгу, Тайваню, В'єтнаму, звідусіль.
На нас усіх однаково тиснули батьки.
Це й так важко, але для Дженніфер...
вона й близько не входила в число найкращих учнів.
Навіть поруч не стояла.
Це була школа, де мати всі п'ятірки — стандарт.
То ти вчилася на фармацевта? Ти вступила до університету на фармацевта?
- Ні? - Ні.
А як на це відреагував тато? Як це...
Він не знав. Я збрехала йому.
- Що ти йому збрехала? Що сказала? - Що я навчаюся.
На кого?
На... На підготовчих... Не підготовчих, вибачте. Природничих.
- Природничі. - Бакалавр наук.
А... твоя мама знала, що ти не ходиш до університету?
Ні.
Отже, батьки думали, ти вчився в університеті.
Так.
Це якась хрінь.
- Куди, вони думали, ти ходиш? - У Раєрсона.
Гаразд.
Вони возили мене в Торонто й думали, що я йду на заняття.
Так.
Але це було не так.
Це неабищо.
Це рівня
таємної операції, де б це використали як прикриття.
І що ти про це думала?
Як ти почувалася, що мусиш брехати батькам?
Я почувалася винною, але щоразу, коли намагалася про це розказати...
Було так багато...
Так багато очікувань.
Очікування точно притаманні не тільки в'єтнамській культурі.
Але це, безумовно, жорсткий стиль виховання,
який може підштовхнути чи зламати дитину.
Якщо ти в середовищі,
де від тебе очікують щоразу найкращого результату,
а ти не відповідаєш цим очікуванням,
це може призвести до катастрофічних наслідків.
Ми з'ясували, що Дженніфер не лише бреше батькам про навчання в університеті,
але й живе цим життям понад чотири роки.
Вона також підробила диплом Торонтського університету.
Це шокує.
-І вони ніколи не сумнівалися? - Ні.
Якщо Дженніфер каже правду, що: «Я брехала чотири роки».
Це підґрунтя для решти історії.
Що ще вона нам збрехала?
Поговорімо про дзвінок у 911.
- Гаразд. - Гаразд?
- 911. Вам... - Допоможіть. Потрібна допомога!
Заспокойтеся. Що відбувається?
Хтось увірвався, і я почула ляски.
Я не знаю, що коїться. Я прив'язана...
Кілька разів прослуховуємо дзвінок у 911.
Я прив'язана нагорі!
Ми кадр за кадром
прослуховували, відмотували назад й аналізували, що сталося.
- Можете замкнути двері?? - Ні.
Я зв'язана. У мене зв'язані руки.
У мене в кишені був телефон!
Увесь час мене турбувало те,
як вона може дзвонити,
коли в неї руки за спиною прив'язані до поруччя?
Як твої руки опинилися за спиною?
Він сказав мені встати, щоб зв'язати мені руки.
І я намагалася... щоб це було не дуже туго, аби...
щоб я могла щось зробити, але він так туго їх стягнув.
І він подбав про те, щоб я завищала, перш ніж він...
- Перш ніж відпустив. - Отже, вони тісно зв'язані й за спиною.
І тоді він хапає мене й веде вниз по сходах.
Він тебе обмацує, обшукує абощо?
Слава Богу, ні.
Бо якби він мене обмацав, знайшов би телефон.
Тепер ти прив'язана до... билець.
Можеш показати? Встань, обернися й скажи мені...
Покажи на камеру, як у тебе були зв'язані руки.
Можна просто розказати?
Не думай про це як про травматичну подію,
а уяви себе радше в лікарні.
Бо я хочу побачити,
як ти могла дістати телефон з-за пояса.
Просто встань і зосередься на тому, як ти це зробила.
Я хочу, щоб ти засунула його за пояс, як приклад.
Гаразд? Просто зніми светр і подзвони.
Я бачу, що це на неї негативно впливає.
Вона не хоче знову переживати цю частину й відтворювати її.
Та водночас нам треба знати, як вона змогла це зробити.
Встань і розвернися.
Поклади це з того боку, де він був.
Чудово. Повернися, щоб... Тільки... Ти дивишся в інший бік.
Ти дивишся саме туди...
Так, тут бильця. Руки за спину.
Добре.
Зараз... Ти не можеш рухатися?
Як далеко ти можеш відсунути руки від билець?
- Вони прив'язали моє плече. - Так?
- До билець. - Так.
- Але мої руки були зв'язані. - Зв'язані докупи.
Ця рука обвиває бильця?
- Угу. - Гаразд.
Скажи, як тобі вдається дістати телефон?
І як ти робиш дзвінок?
- 911. - Угу.
І ти так розмовляєш із ним унизу?
Так, я кричу в телефон.
А як ти можеш щось чути?
Я увімкнула гучність на максимум.
Так.
Отже, саме так ти говориш із нею біля билець.
- Угу. - Гаразд, цього цілком досить. Сідай.
Одягни светр.
Так. Одягни светр. Ага.
Те, що вона змогла витягти телефон
і зробити телефонний дзвінок,
дуже нас зацікавило.
Але цього недостатньо, щоб відвернути нас від іншої теорії.
Чому вони лишили тебе саму?
Слон у кімнаті: навіщо лишати свідка?
Це не... У цьому немає сенсу.
Якщо стріляєш у двох, ти стріляєш і в третього?
Чому вони не зробили те саме з тобою?
Єдине, що я знаю, він сказав, щоб я співпрацювала.
Постає очевидне питання, Дженніфер, чи ти збрехала.
Ти брехала батькам... про коледж.
Я питаю тебе зараз,
чи було щось під час сьогоднішнього допиту,
що ти мені збрехала?
Від твого спілкування з Даніелом?
Від слів «Я не займаюся наркотиками
й не маю до них ніякого стосунку, і в нас немає великих сум грошей»?
А щодо страхування життя?
Твої батьки застрахували свої життя?
Здається. Я не знаю.
- Ти не... - Я знаю, у них було...
- Моє життя застраховане. - Так.
І моя мама...
Вони застрахували моє життя, коли я була молодша.
- Добре. - Та половина з цих грошей пішла на освіту.
Половина пішла на страхування життя, а коли вони дізналися, що я...
Що я не вчуся в університеті, вони...
- Вони попросили повернути гроші. - Зачекай секунду.
Ти казала, вони не знали, що ти не вчишся.
Коли вони дізналися, що ти не вчився?
Я сказала їм, що закінчила школу, але не вступила до університету.
Що провчилася два роки, але так і не закінчила.
Гаразд.
- І вони хотіли, щоб ти повернула їм гроші? - Так.
Що ж... до ще одного дуже складного питання.
Образа, яку ти могла відчувати до своїх батьків
за втручання у твої стосунки й життя
й те, що вони по суті замкнули тебе в будинку.
Усе-таки я люблю своїх батьків і вирішила бути з ними.
І якби я хотіла, я б могла просто піти, але я цього не зробила.
Я хотіла бути з ними й піклуватися про них.
Жодних дій, жодних переконань. Ти до цього не причетна?
Так.
- Ти не займаєшся незаконною діяльністю? - Ні.
Гаразд. Я почув стукіт у двері. Послухай мене.
Це лише я.
З тобою все гаразд?
Усе відбувається... Гаразд.
Ти хочеш у туалет?
- Так, будь ласка. - Гаразд.
Вибачте. Я трохи збентежена.
Добре. Так. Ти молодець.
Я роблю все можливе. Мої рішення були не найкращими.
Угу.
Але не хвилюйся.
Ми вчимося, і ти робила те, що мусила, так?
Це було те, що ти відчувала, що маєш зробити.
Це наче шматочки тут і шматочки там, і...
Я не хочу сказати... щось не те.
Так, але всі шматочки складуться
в цілісну картину.
Бо ти кажеш правду, адже так?
Доволі ясно, що вона говорить не все.
Знаєте, погладжування.
Нервозність.
Доторки до живота?
Я твердо вірю, що вона щось знає.
Але, крім неї, є лише один свідок, і це її батько Ханн Пен.
Очевидно, зараз ми не можемо допитати його через кому.
Тож доки цього не сталося,
нічого не можна відкидати.
Дозволь я очищу коридор, а потім проведу тебе. Гаразд?
Дженніфер сиділа дуже тихо, коли я відвозила її додому.
Вона брехала. Вона не вчилася в університеті.
Це павутина брехні, яку вона плела останні чотири роки.
Але я розумію цю вимогу й потребу досягти успіху.
Мої батьки приїхали в цю країну з Карибського басейну,
і є очікування
завжди бути кращою за того, хто поруч.
Тож, на мій погляд, тут не все чорно-біле.
Перше, що спадає мені на думку, як би я розлютився на місці її батька.
Трохи шокує, що хтось жив таким життям.
І що вона робила ці чотири роки?
На це питання треба відповісти.
ДЕНЬ 05
Регіональна поліція Йорка поставила командний пункт у районі,
щоб заспокоїти мешканців і приймати підказки.
Джек Хіт — заступник мера Маркема.
Важливо знати, що це була випадковість,
а вони трапляються нечасто.
І Маркем — безпечна громада.
У нас надзвичайно хороше відділення поліції,
і вони роблять свою роботу.
У справах про вбивство спочатку багато адреналіну.
Потім його рівень падає, коли люди втомлюються.
Але важливо підтримувати цей рівень енергії не лише для себе...
але й для моєї команди.
Тож ми довідалися в лікарні.
І дізналися, що Ханна Пена виводять із коми.
Це той момент у розслідуванні, коли все змінюється.
Це шанс зрозуміти, що насправді сталося в тому будинку.
І від людини,
яка дивилася смерті в обличчя й вижила.
Чутно лише дзижчання машин містера Пена.
Я відразу помітив, що під його правим оком синець
і дуже маленька... точка
одразу біля носа.
Саме туди йому попали.
Потім містер Пен оповідає, що сталося тієї ночі.
Він рано пішов спати.
Його дружина була на танцях.
А Дженніфер удома.
Містера Пена будить чоловік зі зброєю,
який каже йому встати й спуститися вниз.
Він бачить у вітальні дружину.
У неї істерика.
Вона все повторювала: «У нас немає грошей.
У нас немає грошей. Можете нас відпустити?»
Один із чоловіків у домі сказав їй замовкнути.
Дзвонить детектив Макдональд і каже мені: «Ти сидиш?»
Містер Пен розповідає мені, що на дивані його били пістолетом.
Місис Пен сиділа на іншому дивані.
Благаючи не вбивати її.
І поки це відбувається,
Дженніфер спускається сходами в компанії одного з підозрюваних.
Її руки не зв'язані,
і, здається, вона веде дружню розмову.
- Допоможіть. Потрібна допомога! - Мем, заспокойтеся. У чому річ?
Хтось увірвався, і я почула ляски.
Я не знаю, що коїться. Я прив'язана нагорі.
Вухам своїм не вірю.
Він сказав мені встати, щоб зв'язати мені руки.
І тоді він хапає мене й веде вниз по сходах.
Потім я почула два ляски.
Мама кричала.
Брехня, брехня, брехня.
Не поспішай.
Не по...
На цей момент я абсолютно впевнений, що
вона причетна до вбивства матері й замаху на батька.
Тож я негайно відправляю поліцейських у формі до лікарні.
За жодних обставин
Дженніфер не опиниться в одній кімнаті з батьком сам на сам.
ДЕНЬ 09
Я знову повертаюся до містера Пена, щоб переконатися,
що він більше нічого не хоче нам розказати.
Цього разу він нахиляється й каже: «Використайте свої поліцейські прийоми».
«Використайте свої поліцейські прийоми, щоб дізнатися, що зробила Дженніфер».
ДЕНЬ 14 ІНТЕРВ'Ю 03
Гаразд. Заходь.
Сідай сюди.
Ага.
Сідай тут, якщо ти не проти. Так.
Гаразд.
Цей третій допит Дженніфер найважливіший для розслідування.
Щоб ти одразу знала...
Тобто ми більше не дивимося його на екрані.
...відеозапис та аудіозапис. Добре?
Це заради твого й мого захисту. Якщо хтось запитає...
Ми тепер у кімнаті спостереження, прилипли до вікна
в очікуванні, як це інтерв'ю розгорнеться.
Звісно, ти можеш не свідчити, якщо не хочеш.
Ти це розумієш?
Я хочу це зробити.
Гаразд. Лише зачекай секунду.
Ми бачили, як Дженніфер майстерно бреше, щоб замести сліди,
роками обманюючи рідних і друзів.
Гаразд, у нас тут технічні проблеми.
Ось що ми зробимо. Я перенесу обладнання в іншу кімнату.
Добре? А потім перейдемо туди. У сусідню кімнату, гаразд?
Але тепер вона протистоїть Біллу Ґетцу,
детективу, який навчений розпізнавати брехню.
У ньому Дженніфер знайшла собі рівню.
Гаразд. Ходімо в кімнату навпроти, добре?
Розкажи мені про піаніно. Коли ти почала грати?
- Коли мені було чотири. - Овва.
Я теж у початковій школі брав уроки. Досі пам'ятаю «Лебеді на озері».
Знав, як це грати, це й усе.
Щодо твоїх батьків.
Тобі ніколи не здавалося, що важко виправдати їхні очікування?
- Так. - Розумію це відчуття.
Що, можливо, ти не така розумна, як вони собі думали.
Так.
Що ти ще робила, щоб вдавати, що вчишся в коледжі?
Коли вони щось питали, я намагалася підробити для них документ.
Гаразд. То які документи ти...
- Студентський кредит... та залікову книжку. - Гаразд.
Добре. І як ти їх підробила?
За допомогою фотошопу.
Фотошоп. Добре. Вони ніколи не сумнівалися?
- Насправді ні. - Ні?
Упевнений, були дні, коли ти справді планувала:
«Сьогодні я їм скажу», а потім... ти просто не могла це вимовити.
Добре.
Отже...
Якби батьки дозволили, ти б досі була з Деніелом?
Якби вони не втручалися. Що було б?
Мабуть, я б досі була з ним. Я не певна.
Але він уже забув про мене.
Гаразд.
І як ти почувалася?
Він був людиною, яка просто... заповнювала для мене порожнечу.
Тож я відчула, що частини мене не стало.
Я була незадоволена всім у моєму житті.
Мої друзі жили своїм життям,
і здавалося, що я нікуди не рухаюся.
Я наче лишилася позаду.
Гаразд.
І що було найгірше з усього?
Я різала себе.
Розбиратимемося з цим крок за кроком. Гаразд?
Я тут сьогодні тому,
що я експерт у тому, що ми називаємо перевіркою правди.
Гаразд? Я не детектив відділу вбивств.
Дженніфер не знає, що в Канаді
поліції дозволено брехати.
Поки репутація правосуддя не страждає, нам можна це робити.
Отже, моя робота в будь-якому разі полягає в тому, щоб переглянути цю справу.
Гаразд?
Будинком проходяться вздовж і впоперек.
Ти знаєш, на що здатні супутники?
Ні.
Гаразд, дивилася якісь військові передачі по телевізору,
де супутник наводять на будівлі?
І фактично, якщо люди пересуваються будинком,
це як рентген, ясно?
Чи люди на місцях, як про це розповідають нам свідки?
Чи інших?
Білл Ґетц вводить тему, використовуючи супутникову інформацію.
Очевидно, що це виверт,
щоб Дженніфер зрозуміла, що, мабуть, те, що вона каже, неправда,
і їй треба вигадати іншу брехню, щоб пояснити попередню.
Ти знаєш, хто був у будинку тієї ночі?
Не знаю.
Так, знаєш, Джен. У цьому немає сумнівів. Гаразд?
Проблема в цьому, і ти маєш дивитися мені в очі.
Твій тато не мав стати свідком.
Ось де все пішло не так.
Гаразд? Твій тато не мав вижити.
Ти описала чорного хлопця з дредами.
Там не було чорного хлопця з дредами. Гаразд?
Він добре описав хлопця, з яким ти була,
і він навіть не чорний.
- Але... - Чому ти так сказала?
- Це те, що я пам'ятаю. - Ні.
Ти в цьому замішана.
Так?
Що сталося?
Джен?
Ти не продумала так далеко, так?
І ті хлопці прийшли не за грошима.
Вони прийшли, щоб застрелити твоїх батьків.
І це було не випадково.
Це було зроблено навмисно.
Але щойно вони почали, щойно прийшли, ти вже не могла це зупинити.
Чи не так?
Джен?
- Я хочу, щоб це припинилося. - Знаю.
Чому вони не зупинилися?
Га?
Я не знаю, хто це був.
Але ти брала участь у плануванні, так?
Так?
Джен?
Тобі шкода, чи не так?
Прошу?
Усе гаразд.
Ледве чутно, тому я змушений нахилитися.
Я тебе не чую.
Вони мали покласти лише мене.
Вони мали покласти тебе?
Треба було, щоб вони вбили мене.
У цей момент я не можу повірити в те, що чую.
Чому?
Я не хотіла більше жити.
Чи те, що вона каже нам зараз, правда?
Вони мають покласти всю сім'ю?
Ні, лише мене.
Що пішло не так?
Я не знаю.
Гаразд. Що ти знаєш?
Як це мала бути ти?
Бо я більше не хотіла жити.
Чому?
Бо я була таким розчаруванням.
Гаразд, то як усе сталося?
Га?
Усе мало бути не так.
Добре, я це ціную. Як це сталося?
Про що ти попросила?
Прийти.
І покласти мене.
І скільки він хотів за це?
Дві тисячі.
Гаразд.
І як його звати? Як його кличуть?
Хомі. Хоумбой.
Та він не з'явиться в тебе абиколи.
Ти маєш точно знати, коли він прийде.
Як це було?
Він написав мені.
- Прошу? - Він написав мені.
І яка була домовленість?
Я ж сказала, $ 2000. Вони мали мене вбити.
Потім вони подзвонили, щоб отримати доступ.
Гаразд. Але як вони це зробили?
Що обговорювалося по телефону?
Це було повідомлення чи смс?
Повідомлення. «VIP-доступ».
Що це означає?
Переконатися, що можна увійти.
Що ти робила, коли твоя мама вернулася додому?
Спустилася, сказала привіт.
Удала, що перевіряю двері.
Ти мусиш сісти прямо, бо я тебе не чую.
Як ти взагалі зв'язалися з Хоумбоєм?
Я спитала друга.
Гаразд. Якого?
Я не можу його знайти.
Як його звати?
Тепер уже ясно, що нам потрібен ордер, щоб отримати доступ до телефону Дженніфер.
Щоб з'ясувати, з ким вона пов'язана,
і як вона це влаштувала.
Джен?
Ми швидко встановили зміст її повідомлень.
Одразу бачимо, що вона отримала одне від Хоумбоя.
ПОТРІБЕН ЧАС ВИКОНАННЯ.
ПОДУМАЙ ПРО ЦЕ?
ДЖЕННІФЕР: СЬОГОДНІ НІЯК. ВЕЧЕРЯ
Це доволі красномовно.
Але це лише початок насправді.
Особливий інтерес викликає переписка
між Деніелом Вонґом і Дженніфер.
ДЖЕННІФЕР: ТИ КОХАЄШ МЕНЕ Й ХОЧЕШ БУТИ ЗІ МНОЮ?
ДЕНІЕЛ: МЕНІ СПРАВДІ ЗАРАЗ ПОГАНО ДЖЕН
ВИБАЧ
Дженніфер: «У якому сенсі? За що ти просиш вибачення?
Можеш, будь ласка, відповісти?»
Деніел відповідає: «Не знаю, як це сказати.
Я відчуваю те, що й ти,
але до неї».
Дженніфер: «То ти відчуваєш до Крістін те, що я відчуваю до тебе?
Тоді скасуй усе з Хоумбоєм».
Деніел: «Скасувати все з Хоумбоєм?
Ти сказала, що хочеш цього зі мною чи без.
Ти сказала, що хочеш цього для себе».
А потім Денні розізлився на неї.
ДЕНІЕЛ: Я ЗАВЖДИ ХОДИВ НА ЦІПОЧКАХ КОЛО ТЕБЕ
Я РОБИВ УСЕ Й ПІДЛАШТОВУВАВСЯ ПІД ТЕБЕ
ЗВ'ЯЖИСЯ З ХОМУБОЄМ
Це цвях у труну Денні Вонґа.
ВИКЛИК ХОУМБОЙ
Він однозначно поміг Дженніфер зв'язатися з Хоумбоєм.
ХОУМБОЙ: ЧАС ГРИ
Ця інформація золото.
Тепер у нас є один зі змовників.
Треба знайти цього хлопця.
Ми призначаємо групу спостереження за Денні Вонґом
і перевіряємо один телефон за іншим.
Ми переглядаємо кілька телефонів і там, і тут.
Систематично ми змогли визначити наших підозрюваних.
Ми ідентифікували Еріка Карті як одного з підозрюваних,
Девіда Мілваґанама як підозрюваного,
а також Хоумбоя, Ленфорда Крауфорда, як третього підозрюваного.
ДЕНІЕЛ: ЩО ТИ РОБИШ?
ДЖЕННІФЕР: ЧЕКАЮ НА ДЗВІНОК ХОУМБОЯ
ДЕНІЕЛ: ОК
БЕРЕЖИ СЕБЕ
Ленфорд був постійним партнером Денні, і він також торгує наркотиками.
Їх заарештують.
Чорт. Гаразд. То ти знаєш хлопця, так?
Так.
Поліція прийшла за ним сьогодні на роботу.
- І його взяли? - Ага.
Його звинувачують у змові.
Нічого собі. Ти, певне, жартуєш.
Чорт. Я не знаю, що відбувається, друже.
Нереально.
Все з'ясується, гаразд?
І нам треба щось вирішити, бо воно було не на тебе.
Гаразд? Замовлення було на твоїх батьків і лише на них. Гаразд?
Хочете, щоб я так сказала?
- Але це не так... - Розкажи, що сталося.
Хочу, щоб ти сказала, що ти це спланувала для батьків.
Але це...
Ми все одно дізнаємося решту.
Гаразд? Ми вже...
Інтерв'ю триває понад три години.
Дженніфер описала, як це самогубство на замовлення пішло не за планом.
Так, злочинці часом не дуже розумні, але я не думаю,
що вони могли все переплутати й убити не тих людей.
Повна маячня. Вона все це підлаштувала.
Не дуже приємно мати секрети, так?
Тепер картковий будиночок упаде.
Джен?
Дай мені секунду.
Це той момент, коли на основі доказів
вдасться...
Ми тепер розуміємо, що саме сталося того вечора.
Дженніфер отримала повідомлення від Хоумбоя. «Час гри».
Потім вона дочекалася, доки мама повернеться з танців...
і спустилася сказати їй добраніч.
А потім підійшла до дверей
і відімкнула їх.
По суті залишивши батьків беззахисними.
А потім вернулася нагору,
де продовжила переписуватися з підозрюваними.
Ми вважаємо, що потім вона вмикала й вимикала світло,
сигналізуючи, щоб вони заходили в будинок,
а потім повернулася до спальні, щоб чекати на розвиток подій.
Уявляєте, який шок чи жах пережили Бік і Хан,
коли ці незнайомці увійшли до будинку.
Тату?
Я викликаю 911!
Мем.
Алло?
Я ціла! Усе гаразд!
Це зло.
Інакше не скажеш.
Гаразд.
Вислухай мене уважно. Гаразд, Джен?
На цьому етапі розслідування
я заарештую тебе за вбивство.
А також спробу вбивства та змову з метою вбивства.
Ти це розумієш?
Скажи, чи ти розумієш ці звинувачення.
- Так чи ні. - Так.
Так, добре.
Мій обов'язок повідомити тобі, що ти маєш право запросити адво...
Поліція провела арешт у справі про вторгнення в Маркемі,
і сьогодні несподівано дочці жертви оголосили звинувачення
в організації злочину, який спричинив смерть її матері.
Тепер поліція каже, що донька жертви Дженніфер Пен стоїть
за вбивством її матері Бік Ха Пен
і стрільбою в її батька Хуея Ханна Пена.
ПОДВІЙНЕ ЖИТТЯ ДЖЕННІФЕР ПЕН
Ми з дружиною переглянулися. Ми просто не могли цього прийняти.
Я щось пропустив? Я чогось не добачив?
Людей жахає й бентежить сама ідея,
що хтось вбиває тих, хто привів їх у цей світ.
Я відразу згадав ту мить,
коли обійняв Дженніфер на похороні її матері.
Я був таким щирим й емоційним,
що здавалося, що все, що я казав, було порожнім,
і я відчув себе зрадженим.
ВІД ЖЕРТВИ ДО ОБВИНУВАЧЕНОЇ
Я повертаюся наступного ранку, і я шокована.
Коли це ста... Як це сталося? Коли? Що? Що відбувається?
Я справді відчувала до неї симпатію.
З тобою все гаразд.
Як вона могла таке вчинити?
Після арешту ми знайшли її щоденник.
Цікаве читання, яке прояснбвало її умонастрій.
У щоденнику Дженніфер скаржилася, що її батьки обмежували її,
та лише тому, що не хотіли, щоб вона зустрічалася з наркодилером.
За словами самої Дженніфер, вони боялися, що він зруйнує її життя.
Усе інше про Деніела й стосунків із ним.
Вона малювала метеликів і цуценят.
Вона хотіла мати казкові стосунки з Денні Вонґом.
Це була її мета.
І вона була готова на все, щоб її реалізувати.
Тепер ми вважаємо, що ці сотні повідомлень,
сотні погроз Деніелові Вонґу...
Це була Дженніфер.
Це Дженніфер постійно зв'язувалася з ним,
намагаючись повернутися в його життя й позбутися Крістін.
Це надмірна поведінка.
Це занадто, бо вона просто хоче бути з ним.
Як на мене, Дженніфер просто шукала любові й підтримки.
Мабуть, вона думала, що Деніел єдиний розуміє, хто вона.
Тому, якщо вона втратить це, що їй лишається?
Розумієте?
Але навіщо Даніелу брати в цьому участь?
У нього вже є стосунки з іншою жінкою,
і він порвав із Дженніфер.
Тут є фінансова вигода.
Страхування, будинок, частина цього мала перейти їй.
Дженніфер мала отримати обґрунтовані півмільйона доларів.
Ось тут.
І Деніел, ймовірно, думав, що може вплинути на неї
й мати доступ до цих грошей.
Гаразд, добре.
Можливо, щоб розширити свій наркобізнес.
Коли Ханн Пен дізнався, ультиматум.
«Я сказав Дженніфер, що вона має припинити стосунки з Денні Вонґом.
Якщо ні, тобі доведеться чекати, поки я не помру».
На наш подив, ми виявили, що це не перша її спроба вбивства.
І що вона підходила до свого друга приблизно десять місяців тому
й просила його вбити її батька.
Вона навіть заплатила цій людині.
Цей план, очевидно, не був реалізований.
Але це демонструє її намір.
Холодний і прорахований план, який вона розробила.
Не раз, а двічі.
Таке було?
Не думаю.
То вона спланувала це раніше?
Вона має заплатити.
Найбільш нелюдське в цьому те, що в ніч вбивства
озброєний чоловік націлив пістолет на Бік.
Бік стала на коліна,
і її останніми словами були: «Не кривдьте мою доньку».
Суд присяжних Торонто визнав жінку винною
в змові з метою вбивства її батьків.
Дженніфер Пен було засуджено за вбивство матері першого ступеня
й замах на вбивство батька.
Спершу вона не відреагувала, але коли до неї дійшло,
вона зламалася й почала плакати.
Зрештою, вона обрала Деніела.
І робила все, щоб бути з ним.
Хай там що.
Для неї це була історія кохання з нещасливим кінцем.
Це було важливо.
Те, що ми робимо, важливо.
І...
З цього мусило вийти хоч щось хороше. І...
Це нікого не поверне, але...
Я думаю, ми вчинили правильно щодо місис Пен і містера Пена.
Дженніфер Пен, Деніел Вонґ та інші обвинувачені
були засуджені до довічного ув'язнення
без права на дострокове звільнення протягом 25 років.
Ханну Пену був гарантований
довічний обмежувальний припис щодо жодних контактів із донькою.
Після успішного оскарження вироку за вбивство першого ступеня Бік Ха Пен,
обвинуваченим був гарантований новий розгляд.
Дженніфер наполягає на своїй невинуватості.
Переклад субтитрів: Людмила Речич