Downloaded from YTS.MX
Okay, Will, når du er klar.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jeg går bare ind i rummet
og sætter mig ned, som man sommetider ser det først i en dokumentar.
Hvor de bruger fraklip,
men personen ikke har indset, at de agter at bruge det.
Helt naturligt.
Hej. Jeg er Will Ferrell, en af verdens bedste skuespillere.
For længe siden var jeg med i Saturday Night Live.
Will Ferrell.
Jeg har ikke fået mange venner her. Virkelig.
Der mødte jeg Andrew Steele.
Han blev hyret som forfatter, og jeg skulle optræde.
Hej, navnet er Robert Goulet.
Han skrev en masse sketcher til mig.
Hej, det er Saddam.
Med tiden blev han chef for forfatterholder.
Læg nu det gevir.
Andrew var født og opvokset i Iowa.
Han holdt af 501-jeans, lorteøl og af at blaffe.
Tre dage.
Ingen søvn.
Han var dybest set en elskelig gnavpotte
med en superunderlig, kreativ sans for humor.
Vi arbejdede på SNL i årevis,
og han blev ved med at tale om, at han ville lave en eftermiddagsserie.
Kender du farerne ved diabetisk ketoacidose?
Vi fjollede meget.
Vi drak meget.
Og har du nogensinde tænkt: "Hvorfor lavede Will Ferrell det?"
Så er det sandsynligt, at Andrew Steele var involveret.
Hvorfor lavede jeg en film for Lifetime TV?
Sarah kan arbejde, så går jeg hjemme.
Hvorfor lavede jeg en film på spansk?
Lad os ride om kap tilbage til huset!
Hvorfor lavede jeg en masse reklamer for en lorteøl?
Mens alt det her foregik, blev vi begge gift,
blev fædre,
og med tiden blev han en af mine bedste venner.
Under pandemien så vi ikke hinanden i lang tid.
Og en dag, hvor jeg var ved at indspille en film i Boston,
fik jeg den her e-mail fra Andrew.
"Hej, Will.
Der er noget, du skal vide.
Jeg er gammel nu,
og skønt det måske virker som en latterlig og unødvendig oplysning,
har jeg tænkt mig fremover at leve som kvinde."
"I de sidste ti år har jeg forsøgt at forstå, hvad der foregår.
Jeg har prøvet at slippe tanken hele mit liv.
Nu opgiver jeg kampen.
Som ung troede jeg, alle drenge havde det sådan.
Siden tænkte jeg, at jeg måske bare var sær.
I årevis skubbede jeg det fra mig og endte i terapi.
Det er vidunderligt, når ens sind og krop
gør oprør mod det unaturlige, forsagte væsen, man er blevet.
At være transkvinde vil næppe ændre min personlighed ret meget.
I stedet for et røvhul bliver jeg en bitch.
Jeg er nok gladere nu."
"Jeg ville gerne sige, at det betyder en lys, ubekymret fremtid
fuld af mod og selvtillid, men sådan er det ikke.
Jeg bærer på tvivl og frygt som den komiker, jeg har været hele mit liv."
"Jeg bliver ikke god til det her.
Det bliver en langsom, akavet, skræmmende og glædelig forvandling.
Jeg håber ikke, jeg mister nogen, jeg holder af.
Tak. Nyt navn følger."
Det brev var svært at sende.
Jeg blev ved med at omskrive det og forsøge at sige det, jeg ville sige.
Det var bare...
Det her er... vanvittigt.
Det største spørgsmål, når folk springer ud, er: "Bliver jeg stadig elsket?"
Jeg har mødt transpersoner, som ikke blev elsket.
Jeg tvivler ikke på, at Will er min ven, men jeg er ikke Andrew Steele længere.
Okay, hvad gør vi så nu?
Da jeg sendte e-mailen til Will,
svarede han ret hurtigt, at han støttede mig i at springe ud.
Jeg skrev til hende, at jeg elskede og støttede hende,
og at vi skulle tales ved, når vi kunne.
Jackpot!
Men jeg havde stadig mange spørgsmål.
Og jeg har mange ting at spørge Will om.
Hvad vil det at være trans sige for ham? Tror han, at jeg er en kvinde?
Kender han andre transpersoner end mig?
Hvorfor navnet Harper? Og hvor længe har hun haft det sådan?
Hvad fik hende til at skjule det så længe?
Vil han vide noget om hormoner, operationer og hårfjerning?
Vil han gerne spørge om alt det, man ikke må spørge transpersoner om?
Kan hun stadig lide lorteøl?
Hvorfor hader han Natty Light?
Eller drikker hun kun vin nu?
Det er en dejlig øl. Det er den bedste øl.
Hvordan skal jeg behandle hende? Skal jeg ændre adfærd?
Får jeg en helt ny ven?
Hallo?
Så ringede han til mig og sagde, at han havde en idé.
Han ved, at jeg har kørt landet tyndt som en anden lastbilchauffør.
Jeg har selv kørt, blaffet og været overalt. Jeg elsker mit land.
Jeg klarede den.
Jeg ved bare ikke, om det også elsker mig.
Da hun var sprunget ud, beklagede hun sig over,
at hun ikke kunne gøre de samme ting nu, hvor hun var Harper.
Det gav mig en idé.
"Harper, vil du med på roadtrip
og besøge alle de steder som denne nye version af dig selv?
Og på samme tid finde ud af, hvad det betyder for os?"
Da jeg tog på roadtrips som fyr, havde jeg tre T-shirts,
tre par underbukser og et par jeans med.
Ja, det bliver svært. Skoene er det sværeste.
Hold da op.
Jeg får brug for at udvide alle rum i kufferten.
Okay.
Jeg har taget ekstra sko med, for det er alt, man har brug for.
Jeg har den her Deerhunter-jakke, som jeg næppe kommer til at bruge.
Sherlock Holmes-kostume. Det skal nok med. Jeg er bange for, det ikke kan være der.
Pokkers også. Altsaxen må blive hjemme.
Man skal have stole med på roadtrip. Stole og en køletaske.
For man ved aldrig, hvornår man stopper for at nyde en kold Natty Light.
Eller hvad Will nu drikker. En eller anden specialøl.
Der sikkert smager af appelsin.
Harper.
Der er du jo.
Jeg sidder fast i Dallas lige nu.
Vi blev omdirigeret, fordi der var problemer med trykket i kabinen.
Jeg ringede konstant efter personalet og spurgte, om de havde brug for hjælp.
Og de bad mig bare om at slappe af.
Så bad jeg dem om at slappe af, og så blev vi smidt af flyet.
Du henter mig, ikke?
- Jeg henter dig i byen. - Okay.
- Vi ses i New York, okay? - Okay. Farvel.
Vi skal være afsted i 16 dage.
Vi kommer nok til at tale om mange ting, men det er underligt.
Vi er gode venner.
Men er vi? Det er en underlig ting at sige.
Jeg har altid været Harper Steele, så Will har altid været ven med Harper Steele.
Men han var også ven med en anden personlighed,
som jeg ikke kan lide eller har brug for.
Harper, jeg kom på flyet.
Så vi er klar til afgang.
Mange af os ved ikke, hvad reglerne er.
Og hvad angår vores venskab og vores forhold,
så er det er ukendt farvand.
Vi ses senere. Farvel.
Hvorfor valgte han sådan et mærkeligt sted?
Måske er det en kendis-ting. Han vil ikke ses offentligt.
Hvad fanden? Åh gud.
Ja.
Du fandt det.
- Tak, fordi du henter mig. - Hvad nu?
Det er Van Cortlandt. Kan du huske det?
- Hej, gamle ven. - Hvordan går det?
Ja, jeg kan godt huske det. Vi spillede golf her to gange.
Jeg har stadig mit kort.
Min New York-golftilladelse.
- Vil du med? - Lad os tage en runde.
Okay. Hold da op.
Du ser godt ud. Jeg er vild med din jakke.
Jeg er ekspert i at pakke.
- Det er... - Sådan.
Ja, nej. Det bliver der.
Det er en fed bil.
- Hvordan er den at køre i? - Elendig.
- Den er elendig at køre i. - Der er ryatæppe overalt.
- Det er så luksuriøst. - Ja. Lad os køre.
Så kører vi.
DAG 1
Vi skal ud af byen, men vi spiser morgenmad med mine børn først.
Så kører vi efter det.
Jeg glæder mig til at se dine børn igen. Jeg har ikke set dem længe.
Hej!
- Hej! - Hej.
Godmorgen.
- Hvordan går det? - Godt at se dig.
Emma, hvornår sås vi sidst?
Jeg så dig på SNL engang, måske for tre eller fire...
- Før pandemien. - Jeg mødte dig før det.
- Da I var helt små. - Ja.
Og på et tidspunkt tog du en lille saxofon frem.
- Gjorde jeg? - Ja. Du begyndte at spille...
Spiller i et familieband
- Virkelig? - Og så...
- Jeg vidste ikke, du kunne spille. - Og så spillede jeg.
Og I to stirrede bare på os. "Det er hverken sjovt eller godt."
Okay. Her er dilemmaet.
Okay.
Der er en græsk omelet, og der er en athensk omelet.
Den...
Hej, er I klar til at bestille?
- Ja. - Hvad vil I have?
- Okay. - Har du noget tzatziki?
- Ja, det er en græsk restaurant. - Til bordet. Tzatziki til bordet.
- Nej. - Nej, ikke til bordet.
- Mange tak. Tak. - Tak.
Nå... Lad mig få noget på det rene.
Er du stadig... Er Harper stadig far?
- Harper er stadig far, stadig Pop. - Pop.
Men pronomenet er hun.
- Ja. - Ja.
Harper er stadig far, fordi hun sagde, hun var far.
Hvordan fortalte du nyheden? Mødtes I alle sammen?
- Nej. - Nej, e-mail. Ligesom dig.
Jeg var på Popeyes for at hente mad og udbrød bare: "Hold nu kæft.
Jeg må hellere stoppe bilen."
Da de blev skilt, havde vi det på fornemmelsen.
Vi fik en besked fra Harper om, at vi kunne finde dametøj.
Hun gik i dametøj. Okay.
Og så fik vi besked om, at hendes pronomener var hun/hendes.
- Ja. - Så det føltes gradvist.
Det var ikke et chok.
Så I tog det faktisk ret roligt? Eller var det...
- Det var let at acceptere, ikke? - Jo.
Men et øjeblik følte jeg nok, at...
Min far var min eneste maskuline rollemodel,
og jeg forgudede det på en sær måde.
Han er stadig min far, så det eneste, jeg mistede, var den maskuline rollemodel,
men den har man ikke brug for.
Så er der mad.
- Skønt. - Du vil elske det her.
- Og tza-tza-tza-tza... - Ja. Tag en hver.
- Tza... Ja, tza-tza-tza... - Tzatziki!
Ved I, hvad vi skal?
- Ja. - Okay.
Er I bekymrede for mig, når vi tager ud på den tur?
Jeg er nok mest bekymret for dit mentale helbred.
Og for din fysiske sikkerhed.
Ja.
De ting, du elsker, kan godt skræmme mig. At være ude midt i ingenting.
Okay. Jeg er ved at lære at være lidt mere bange for det.
- Det er mere skræmmende nu. - Jeg ved ikke helt, hvorfor jeg gør det.
Til at begynde med ville jeg ikke afsted, men så tænkte jeg over,
hvor svært det var for mig at springe ud.
Det lyder måske dumt,
men jeg følte, at jeg på den her måde kunne springe endnu mere ud.
- Okay. - Jeg...
Hjælper det at vide, jeg dyrker jiu-jitsu?
- Ja. - Kan du demonstrere det?
Eller sende en video? Det er svært at forestille sig, men...
- Måske kan jeg se det for mig. - Jeg træner normalt ikke på fuld mave.
- Okay. - Ja.
Okay. Nå...
Ja.
Ja, vi må af sted, men jeg ringer til jer i morgen.
- Fint. - Okay.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker dig.
- For en god ordens skyld... - Ja, for en god ordens skyld.
- Jeg glæder mig til turen sammen med dig. - Godt.
Lad mig spørge om noget.
- Saturday Night Live. - Nå, ja.
Det var der, det startede. Hvor vi mødtes.
- Har du været der siden... - Nej.
Hold da op!
Når vi ser Lorne, så lad os kramme ham alt for længe.
Det kan du gøre.
- Det kan du da også. - Okay.
- NBC Studios. Så er vi her. - Se nu der.
Åh gud.
Gå indenfor, hvis du tør.
Bing!
Se det friske, unge ansigt. Hvor blev han af?
En fantastisk Harper Steele-kreation. "Ups, jeg har skidt i bukserne."
Hold nu kæft!
Vi gør det her.
Ja.
- Okay, gruppekram. - Okay.
Mit kontor lå lige dernede, da jeg havde vinduerne.
Og alle pigerne, Maya og Amy, sad herinde.
Ja, det var et skræmmende rum.
Men sad du her som forfatter, før programmet gik i luften,
var det, fordi din sketch var med, så...
- Ja. - Det var godt.
Jeg hedder Will Ferrell, og det her er Chicago Cubs' stemme, mr. Harry Caray.
Den første uge gik vi ned til frokost.
Og det var bare, som om vi på mange måder var på bølgelængde.
Jeg husker, at jeg forsøgte at lære alle at kende.
Der var en gruppe, der så undrende på mig.
"Hvad er det, han har gang i? Han er jo ikke sjov."
De mente, at Will Ferrell var en fuser.
Men jeg... Jeg vidste, at Will ikke var en fuser.
Du kæmpede for mig.
"Nej, afskriv ham ikke. Han er virkelig sjov."
Sidste gennemlæsning.
Masser af mad og manuskripter.
Vi har været sammen i mange år under underlige omstændigheder.
I hele min karriere og kreative liv
har jeg spillet rollen som Andrew. Sådan tænker jeg i det mindste.
Så det var især svært at springe ud overfor mine venner.
Og jeg ved ikke, om de tænker på mig som Harper.
Eller om de stadig synes, jeg er Andrew, der bare går i kjole nu.
Tina! Du godeste. Tak.
- Godt at se dig! - Åh gud.
- Hej. - Hej.
Tak, fordi I kom.
Det betyder meget for mig. Jeg...
Da jeg sprang ud, svarede I alle.
Tim var lidt negativ, men...
Jeg troede, hun lavede sjov.
- Jeg elsker ham. - At det var en spøg.
Jeg ville sende de mest racistiske, sexistiske vittigheder til hende
for at se, hvad hun sagde.
- Skål. - Ja.
- Skål for Harper! - Tak.
Tak.
I skal på roadtrip. Hvor længe og hvorhen?
Vi kører ned til Washington og så videre til Indianapolis.
- Vi skal se en Pacers-kamp. - Hold da op.
Så tager vi til Iowa City, hvor jeg voksede op.
- Har du familie der? - Min søster. Vi skal se mit gamle hjem.
Og så...
Oklahoma, måske?
- Vi skal til stockcarløb. - Du godeste.
Hvad glæder du dig mest til på turen?
Det er lige det. Will foreslog det vel vidende,
at min transition kunne ændre den måde, jeg rejser rundt i landet på.
- Det er sandt. - Helt sandt.
- Så jeg frygter det faktisk. - Ja.
Will ved, jeg kan lide snuskede værtshuse og truckstops. Alle de værste steder.
Ja.
Jeg gik ned ad en gyde for et par uger siden,
og det brød jeg mig ikke om.
- Det er ikke sikkert for dig længere. - Hvornår er gyder sikre?
Ingen har nogensinde bedt dig om listen over dine favoritsteder.
Besøger nogen et sted, du har været, beder de ikke om din liste.
"På hvilke hjørner findes de bedste containere at klunse i?"
Jeg har den liste.
Will er med dig i bilen.
Jeg lider af narkolepsi og er en skidt chauffør.
DAG 2
Hvordan har du det?
- Godt. - Okay, fint.
Der er ingen vej tilbage nu, så...
Nå, okay. Du gode gud.
- Her er et spørgsmål. - Okay.
- Hvordan fandt du egentlig dit navn? - Ja.
Mit døde navn er Andrew. Jeg var Andrew.
Så min første indskydelse var at gøre det let for alle andre.
Forstår du? For ligesom at sige, at det, der foregik, ikke var underligt.
Så jeg skifter bare... Jeg skifter bare fra Andrew til Angie.
- Det er ret nemt. - Ja.
Og så kørte jeg ned til min første elektrolysebehandling.
På vejen sagde jeg navnet for mig selv, og det lød bare som vådt pap.
- Ja. - Det lød bare helt forkert.
Så jeg begyndte at forestille mig andre navne.
Jeg overvejede Chandelier.
Men så tænkte jeg: "Du elsker navnet Harper."
Min mor gik i skole med Harper Lee.
Kvinden, der skrev Dræb ikke en sangfugl.
Da jeg sagde det, føltes hele min krop varm.
- Hold da op. - Og jeg var...
- Du reagerede fysisk på det. - Ja. Da jeg sagde det højt.
Jeg sagde det højt. "Harper."
Og så tænkte jeg: "Hold da op. Det er det, jeg skal hedde."
Så sådan blev det. Hvad ville du vælge, hvis du skulle ændre navn?
Jeg hadede mit navn, da jeg var barn. Mit rigtige navn er John William.
- Men mine forældre kaldte mig Will. - Ja.
Og jeg husker, at i første klasse, var der seks-syv børn, der hed Mike eller Steve.
Og jeg tænkte bare: "Hvorfor hedder jeg ikke Mike eller Steve?"
- De navne var så seje. -"Hvorfor har jeg et mærkeligt navn?"
Steve var sådan... "Hvad så, Steve?"
- Ja. - Og Mike.
Jeg vil gerne takke dig for at tage med mig til nationens hovedstad.
En af mine yndlingsbyer.
- Jeg er ikke fan. - Elsker du ikke amerikansk historie?
Åh, hold nu op.
- Jeg synes bare, byen er kedelig. - Det skal vi lave om på.
- Jeg vil vise dig noget helt specielt. - Okay.
Det er lige her.
- En parkeringsplads? - Spejlbassinet.
- Der er ikke vand i det. - Lidt er der.
Lige hernede.
Storslået, ikke?
Jeg er nervøs.
Det er jeg også.
Om et kvarter taler vi måske med præsident Joe Biden.
- Hvorfor skulle de lukke os ind? - På grund af det her. Det er guld værd.
Er præsidenten derinde? Vi vil bare hilse på ham.
Hej! Joe!
Nej, han er der ikke.
I årevis krydsede jeg landet i kjole, men lod aldrig nogen se mig.
Når jeg skulle have benzin på,
var der et skjult og pinligt øjeblik, hvor jeg forsøgte at tage overalls på.
For at ligne en fyr og...
Jeg havde et sæt tøj med til nødsituationer.
Jeg frygtede at blive stoppet af politiet, når jeg var iført kvindetøj.
- Det var frygteligt. - Ja.
Nu går jeg ud i verden som mig selv
og kan ikke længere lade, som om jeg er Andrew.
Så nu oplever jeg landet som mig selv, og det har jeg aldrig gjort før.
Hvis du ikke har noget imod det, kigger jeg lige i mine gamle dagbøger.
Okay.
Hold da op. Hvornår begyndte du at skrive dagbog?
Først da jeg følte, at mit liv var ved at falde fra hinanden.
Den her hedder: "Dagbog nummer et."
Titlen er: "Undertøj og andre private ting."
Hvorfor er den skrevet på maskine?
Jeg gjorde det, fordi jeg ville lægge den fra mig.
Dårlig skrift og det hele. Fejl.
- Tegnsætning. - Alle mulige fejl.
Det er bare en tankestrøm.
Den her handler om min terapeut.
"I dag slog min terapeut tanken om, at jeg er en pige og ikke en dreng, hen."
Hold da op.
"Hun køber den ikke. Hun sagde, at jeg levede i en fantasiverden.
De følelser af sygdom og frygt, jeg beskrev, mens jeg var iført mandetøj,
gav ikke mening for hende.
Hun bad mig beskrive følelserne, hvilket jeg ikke kunne.
Hun mener, at det at klæde sig ud som kvinde handler om trods og vrede.
Hun har en teori, men jeg er ved at miste tiltroen til teorier."
- Lad os se. Det er syv år siden. - Hold da op.
- Jeg henter snacks. Du tager stolene. - Okay.
Du har godt nok købt meget.
Vi er jo på roadtrip. Kan du lide Pringles?
- Jeg elsker Pringles. - Jeg vidste ikke hvilken type.
Er du klar til den her? Fuego.
Okay.
- Jeg spiser ikke Fuego Pringles. - Jo, du gør da.
Scorchin' BBQ.
- En del af Scorchin'-serien. - Ja. Hele molevitten.
Vi må nok rationere dem.
- Vi finder nok aldrig en anden Walmart. - Hvis vi punkterer, må vi rationere dem.
Ja, præcis.
Der er noget, jeg ville spørge dig om.
Var du bekymret for, hvordan du skulle tale til mig, da jeg sprang ud?
Nogle gange, tror jeg at folk, der ikke er trans...
At de er bange for at sige noget forkert, når vi er sammen.
Det er det, jeg mener. Jeg vidste ikke, om du havde det sådan,
og jeg ville bare gerne vide, om der var noget der.
Jeg var nok...
Jeg var nok lidt nervøs.
- Okay. - Fordi...
Jeg var nervøs.
Jeg er iført kjole.
- Ja. - Det var skræmmende.
Ja, jeg var nok bekymret for,
hvad de nye spilleregler var.
- Okay. - Hvis der var nogen.
- Ja. - Om det var...
Altså...
Om meget havde "ændret" sig, eller om alt var som før.
Det med, hvad der har ændret sig, er svært.
Der er ingen spilleregler med venner. Det skal du vide.
Men det er lige det. Du beroligede mig straks.
Ja, for jeg ved jo, at du aldrig mener noget ondt med noget.
Så uanset hvad du siger, kan jeg umuligt blive vred.
Okay.
Lad os se, hvad jeg har her. Flere Pringles. Philly Cheesesteak.
Mand!
- Du er manden! - Hvad med kvinden?
- Du er stadig kvinden. - Ja! Stadig kvinden!
Så startede den.
- Den kører igen. - Klar til afgang.
DAG 5
Hvorfor stopper vi ikke på fedtede grillbarer hver morgen?
- Det ved jeg ikke. - Det er mine favoritspisesteder.
Mekka. Så er vi i mekka.
Hejsa.
- Hvordan går det? - Sid, hvor I vil.
Tak.
- Kimberly, hvad kan du anbefale? - Helt sikkert vores All-Star-menu.
- Ja tak. - To æg, fuldkorn, hvidt eller rosinbrød.
Bacon, skinke eller pølse. Vaffel eller en bolle med sovs.
To af dem, tak. Nej, det var for sjov.
Og hvad med den herre?
- Frue. - Undskyld.
Det går nok. Det er helt i orden.
Jeg tager All Star Special-menuen.
Okay, mange tak. Lad mig tage menukortene.
- Værsgo. - Godt.
Ja.
Jeg har en bestilling.
Jeg kan ikke lide at blive fejlkønnet, men hvad kan jeg gøre?
Det er...
Ved du hvad? Det...
Det kan ikke undgås, men du kunne jo sige:
"Hvad med dig, lille dame, der er en kvinde? Og nu til den lille dame."
- Den lille dame. - Nej, det skal du ikke.
- Hvem har fuldkorn? - Jeg har bestilt hvidt.
- Fuldkorn. - Værsgo.
Glæder du dig forresten til kampen i aften?
Ja, men lad mig være ærlig.
Det at færdes i mandsdominerede miljøer har været den sværeste del af min...
Af min transition.
Jeg var selv sådan.
Jeg gik til basketballkampe og kender kulturen.
Når jeg skal tilbage til det miljø, er jeg ikke vild med alt det, der foregår.
- Okay. - Og jeg er ikke helt tryg ved det.
- Så er vi her. - Så er vi her.
Når jeg går ind på det basketballstadion...
- Du ser godt ud. - Tak.
- Fed jakke. - Jeg har gjort mig umage.
Jeg er en kvinde, og sådan har jeg brug for at blive set.
Jeg ved ikke, om det er, fordi de måske ikke opfatter mig sådan.
Det er underligt, men måske opfatter jeg ikke mig selv sådan.
Men fordi du er med, bliver det meget nemmere, end hvis jeg var alene,
og det må jeg huske på under hele turen.
For det giver mig en slags frikort, selvom det stadig bliver svært.
- Vi har været til mange Lakers-kampe. - Ja.
Jeg har aldrig set Jack Nicholson, Leonardo DiCaprio eller Vince Vaughn
til en kamp, hvor de sad ved siden af deres trans-ven.
Det har jeg aldrig selv set.
Fordi jeg dyrkede sport hele tiden, var det kompliceret
at lade folk tro, at jeg ikke var en kvinde.
Kvinder må selvfølgelig gerne kunne lide sport, men jeg forsøgte...
- Ja. - Jeg prøvede at være ham sportsfyren.
Ved at gøre det hele tiden lærte jeg meget om sport,
og jeg kan faktisk godt lide det.
- Ja! - Ja!
Hold da op.
Okay, Pacer-fans. Lav noget larm
Jeg har en særlig gæst.
Lad mig høre jer, Pacer-fans!
Hvad synes vi om Sixers?
Hvad synes vi om Pacers?
Sixers!
Pacers!
Tak, Indianapolis. Jeg er her med min ven Harper Steele.
- Hun er lige... - Kampen er startet.
Vi er i gang.
Indy, I har kun vist os kærlighed.
- Vi er i gang. - Tak!
Godt at se Will Ferrell her.
Der er guvernøren.
De prøver at få dem væk fra banen, så kampen kan fløjtes i gang.
I er på vej tværs over landet. Hvordan endte I her?
Harper og jeg har kendt hinanden i 30 år, og vi skal tværs over landet.
- Til basketballklubber eller hvad? - Nej, det her var bare...
Det er vores første professionelle sportsbegivenhed siden Harpers transition.
Pacers var flinke nok til at lukke os ind.
Pacers har bolden og fører med et point.
- Var det statens guvernør? - Ja.
Hvad hedder han?
Eric Holcomb.
- Holcomb? - Ja.
Hvor ser du det?
Vi starter med nyt fra Indianapolis,
hvor guvernør Eric Holcomb underskriver en lov,
der forbyder kønsbekræftende behandling af mindreårige...
En række lovforslag om sundhedspleje, adgang til toiletter...
Der er stillet over 70 LGBTQ- lovforslag i Texas.
Kansas er den 20. stat...
North Dakotas guvernør underskrev en lov...
...en juridisk definition af køn i Tennessee.
...ifølge loven skal biologisk køn være forbeholdt...
Transkønnethed skal ikke eksistere officielt.
Her tabte jeg bolden.
- Okay. - Og jeg...
Jeg havde ikke forudset det møde med guvernøren i Indiana.
Nå ja.
- Han spurgte, hvad vi lavede. - Ja.
Vi fortalte ham det, og han lod til at have det fint med det.
Og jeg ville ønske, jeg havde sagt:
"Hvad er din holdning til transpersoner?" Eller "Hvad er..."
Jeg vidste ikke, det var guvernøren, før nogen sagde noget senere.
Jeg hørte nogen sige: "Du skal møde guvernøren." Og jeg tænkte: "Nå."
Det må du være ude for tit. At få taget et billede, du ikke ønsker.
Ja.
- Det sker ikke så tit for mig. - Okay.
Man kommer ind, og folk knipser løs. "Den person er sammen med Will Ferrell."
Og så fotograferes jeg med en guvernør uden at vide noget om hans politik.
- Ja. - Og jeg mener...
Det var det. Det var... Det var den negative side.
Der burde jeg have... Ventet at se, hvad han sagde.
Ja.
At gå ind i den arena...
Ja.
- 20.000 mennesker, ikke? - Jo.
Hvordan føltes det?
Jeg ved, at alt det her vil gøre det lettere for mig
at gå ind den slags steder senere. Jeg gjorde det. Det er overstået.
Den slags vil jeg gerne have mere af på turen.
Nogle gange er jeg måske nødt til at trække mig lidt og...
- For at mærke efter, hvordan det føles. - For dig selv.
- Ja, selvfølgelig. - Okay.
VELKOMMEN TIL ILLINOIS
Det er fascinerende.
Der er så mange transpersoner rundt om i landet,
der lever deres liv på disse steder.
Ja.
Jeg vil gerne i kontakt med flere mennesker af den type.
Vi skal til Peoria.
Der skal vi møde en kvinde ved navn Dana Garber,
som transitionerede sent i livet.
Hun har været dybt involveret i trans-samfundet i Peoria.
Det er fascinerende, fordi jeg ikke kendte nogen transpersoner, da jeg voksede op.
Ja.
- Tak, fordi vi måtte besøge dig i Peoria. - Ja.
Er du herfra?
- Ja, Pekin ligger lige her. - Okay.
- Jeg har boet her hele mit liv. - Hold da op.
Mindede din transition om min?
Jeg er 61.
- Og jeg er 65. - Okay.
Jeg sprang ud overfor min familie, da jeg var 55.
- Okay, så det er... - Det minder meget om Harpers situation.
Jeg kender det fra mig selv, men det må have været svært.
- Ja. - Ja.
Ja. Jeg havde længe vidst, at jeg skulle have været en pige.
På min første dag i børnehaven satte jeg mig hos pigerne.
Læreren fortalte os om reglerne i klassen.
Hun fulgte os på toilettet.
Jeg stillede mig i pigekøen. Hun tog mig i hånden og sagde:
"Nej, du skal stå i drengekøen. Du er en dreng."
Alle begyndte at gøre grin med mig.
Jeg fik et panikanfald og gik ud på toilettet og kastede op.
Og læreren kom derind: "Er du syg?"
Hun ringede til min mor, som så hentede mig.
Jeg fortalte, hvad der var sket. Hun sagde: "Skat, du er en dreng.
Du kan ikke gå ind til pigerne. Du har andre kropsdele."
Og det vidste jeg ikke. Det handlede ikke om kropsdele.
Det handlede om, hvem jeg er herinde.
Jeg følte, at der var noget galt med mig.
Da jeg gik i skole, bad jeg hver aften til Jesus:
"Fiks mig, eller lad mig dø." Det ene eller det andet.
Det var frygteligt. "Hvorfor er jeg sådan?"
Mentalt var jeg langt nede, og en tid havde jeg selvmordstanker.
Jeg tænkte, at den eneste måde...
Jeg tænkte: "Jeg vil faktisk ikke dø, men jeg vil heller ikke fortsætte sådan."
Så begyndte jeg i terapi, og min terapeut var fantastisk.
Hun var sådan helt: "Hvis du ønsker det her, så prøv det."
Jeg levede jo ikke som mit ægte jeg.
Præcis.
Min oplevelse var, at jeg havde en terapeut, der ikke var god.
Du ved, hvordan det kan være.
Og meget senere fik jeg en bedre kønsterapeut,
som jeg gik hos længe.
Det tog et år, men da jeg fik min første østrogenpille...
Det lyder sikkert fjollet, men den første østrogenpille var ren magi.
Det var en fantastisk følelse.
Der går flere måneder, før de virker, men mentalt følte jeg bare...
"Hvorfor ventede jeg så længe? Jeg elsker det."
- Også mig. - Ja.
Har du mødt had her i lokalsamfundet?
Der har været et par episoder.
Min stemme gør, at jeg ofte bliver fejlkønnet.
- Du hader din stemme. - Ja.
Jeg kan godt lide at passere.
Jeg ville elske at passere.
Men stemmen generer mig.
Jeg ønsker ikke den her dybe mandsstemme.
Sådan havde jeg det også i et stykke tid.
- Jeg gik til stemmetræning. - Ja.
Men en aften overvejede jeg, om jeg gjorde det for min eller andres skyld.
Okay.
Og jeg gjorde det for andres skyld. Det her er min stemme, ikke?
En stor del af en transition er at lære at acceptere sig selv.
Jeg vil gerne påpege, at det er første gang, jeg gør det her.
Jeg kan ikke synge.
- Og hvad så? - Det er ikke en sangkonkurrence!
- Det betyder ikke noget. - Okay.
Hvad med Sonny og Cher?
Tager vi den?
Du synger første linje.
Ja!
DAG 8
Den sang i går aftes...
- Du var god med mikrofonen. - Jeg kan klare en mikrofon, men...
- Jeg har aldrig set dig sådan før. - Det var fantastisk.
Tror du, vi mangler... Det kunne være sjovt.
Okay.
En temasang til vores roadtrip?
- Vi kan ringe til nogen. - Hvem tænker du på?
- Jeg tænker på Fred Armisen, ikke? - Fred.
Hvem kender vi ellers, som skriver gode sange?
Forte?
Ja, Will Forte.
Har du nogensinde oplevet At få et mexicansk sted lige i fjæset?
- Utrolig musikalsk. Meget... - Ja.
- Molly. - Molly Shannon.
Er det ikke romantisk? Nå!
- Hvad med Wiig? - Kristen Wiig.
...fest med de bedste
Og jeg går ned til floden
Jeg ringer til Wiig.
Hvad...
- Hej, Wiig. - Hej, Kristen.
- Hej! Åh gud! - Hej.
Se lige jer. Hvad så?
Vi prøver at finde på en kendingsmelodi.
- Okay. - Så...
Og du er jo en af vores venner,
som er så talentfuld på så mange måder.
Måske kan du skrive en kendingsmelodi.
Ja. Skal I bare...
Skal den være sådan...
- Vi har tænkt over det. - Venner på farten?
- Helt sikkert. - Venner på farten.
Harper og Will og den slags.
Den skal være lidt jazzet. Den skal være jazzet.
- I højt tempo. - Ja.
- Men ikke for højt. - Den skal også være...
Lad mig skrive det ned.
Men den skal få en til at stoppe op, tænke og måske fælde en tåre.
Man skal fælde en tåre. Ja, gør det.
Og giv den en snert af country, for vi er jo på landet.
- Så højt tempo jazz, sjov... - Jazzet.
Sjov, men man skal knibe en tåre.
Ja, det skal man.
- Knibe en tåre, sjov. - Jazzet.
- Jazzet. Glem ikke jazzet. - Og lidt country.
- Glem ikke jazzet. - Okay.
- Mange tak. - Elsker jer. Godt at se jer.
Tag dig god tid. Bare vi får noget inden for de næste par dage.
- Nå, okay. - Ja.
- Farvel, gutter. - Farvel, Kristen.
Det forstod hun godt.
- Ja, det er fint. - Jeps.
Jeg har et spørgsmål. Er du dårligere til at køre bil nu, hvor du er kvinde?
Hold kæft, hvor er du dum. Nej. Rend mig.
- Den sad! - Men det er jeg. Ja.
- Hej. - Hvordan går det?
Genkender du ham? Han er Hollywood-filmstjerne.
Hvad? Nej.
- Kan du ikke genkende ham? - Det er okay. Rul vinduet op.
- Det er min søster. Jeg tager den lige. - Okay.
Hej, Eleanor.
Jeg sætter dig på medhør, så Will kan stille nogle spørgsmål.
- Okay. - Jeg vil ikke trænge mig på.
- Er det okay, at jeg overnatter hos dig? - Selvfølgelig.
Har du sat en luftfugter op på mit værelse?
- Lyt ikke til din søster. - Nej, lad nu...
Du skal ikke forkæle ham. Han kan sove på sofaen.
- Hvilke produkter er der på toilettet? - Stop!
Sig til Will, at jeg sætter min Chanel-creme derind.
Tak.
- Jeg mærker det nu. - Det tror jeg gerne.
Jeg nærmer mig Iowa City, og jeg kan mærke det.
Det er din hjemmebane. Du er spændt.
Åh gud.
Fantastisk. Jeg elsker det.
- Hej. - Hej.
Godt at se dig.
- Det er Will Ferrell. - Hej.
- Hej, Will. - Hej.
- Er det en housewarming-gave? - Åh tak.
- Kan du lide Pringles? - Jeg elsker dem.
- Lige rundt om hjørnet. - Okay. Badeværelset derinde.
- Tak. Det er fint. - Ja.
Eleanor, hvordan reagerede du, da du fik nyheden?
Jeg blev totalt overrasket.
Min reaktion var en følelse af sorg.
Okay.
Jeg følte sorg,
fordi jeg tænkte på, hvor smertefuldt det har været for Harper i årenes løb.
Og jeg vidste også straks, hvor svært det var at springe ud.
Så det vigtigste for mig var, at jeg ikke tænkte for meget over det.
- Jeg skulle reagere hurtigt. - Det gjorde du.
Så hun vidste, at jeg ikke behøvede at tænke over det.
- Vi kunne tale om det senere. - Ja.
Det, du sagde, var så opmuntrende.
"Godt. Jeg har altid ønsket mig en søster."
- Det sagde jeg. - Det sagde du.
Bare lige sådan.
Jeg har sjov historie, jeg tit tænker på. Jeg tror, det var omkring ottende klasse.
Eleanor gav mig et par trompetbukser, hun ikke ville have mere.
Hvide trompetbukser med flæser.
Og da jeg fik dem, blev de mine yndlingsbukser.
Jeg havde dem altid på. Jeg elskede dem. Jeg tog i skaterparken med mine venner.
Okay.
Vi skatede rundt den aften, og jeg havde det godt i de hvide...
- Dine hvide trompetbukser. - Ja.
Og på vej ud af skaterparken, var det sådan...
"Vi mødes igen i næste uge. De er her igen."
Og en af dem sagde: "Ja, men drop de der bøssebukser."
Jeg skilte mig øjeblikkeligt af med dem.
Så du sagde ikke: "Hold kæft. De bukser er seje."
Der er så mange gange, hvor Harper forsøgte at springe ud,
men blev knust igen og igen. Den episode husker jeg bare tydeligt.
Eleanor, du har ikke rørt dine Pringles.
- Cremefraiche og løg. - Jeg havde glemt dem.
- Okay, du har... - Kender du deres Scorched-serie?
Nej, det gør jeg ikke. Det er nok for stærkt til mig.
Mange tak.
En lille smag af...
Hvor har I dem fra?
De er købt i Walmart. I Indianapolis.
De smager anderledes. De smager af Indiana.
Ja, helt klart.
SKOLEBILLEDER
Se, hvad vi har her. Det er...
Jeg tror, min mor har samlet dem.
Hold da op.
Det er små skolebilleder af den søde Harper Steele,
da hun var forvirret.
Og det var nok omkring den alder, hvor jeg begyndte at føle mig sær.
Ja.
Hvor man begynder bare at tænke,
at alle har det på samme måde.
Men man taler ikke rigtigt om det.
"Sådan har alle det, ikke?"
Hver gang jeg ser et billede som det her af mig...
Her er jeg i avisen. Jeg kørte på ethjulet cykel.
Jeg kørte rundt i hele Iowa City på ethjulet cykel.
Jeg elsker det her billede. Det er...
Sådan ser jeg mig selv som lille pige.
Jeg elsker det her billede.
Ja.
For pokker da.
Ja, det er det.
Det er huset, jeg voksede op i.
Jeg stod på skateboard. Lavede mine tricks herude.
- Og her sprang jeg stangspring. - Dernede?
Ja, vi havde... Min mor lavede en lille...
Hun hjalp mig med at lave en måtte til stangspring af kartoffelsække.
- Så du løb den vej. - Ja.
- Men det var i baghaven... - At jeg sprang, ja.
Og så smækkede jeg til den og sprang godt to meter.
Hvad skulle jeg ellers lave? Jeg dyrkede stangspring.
Jeg kom hjem fra skole en dag og kedede mig lidt.
Så jeg opførte mig, som om jeg var fuld på vej hjem...
Den kan jeg køre på.
Må jeg prøve?
Må hun låne din cykel et øjeblik?
Må hun prøve at køre på din cykel?
Hvorfor?
Fordi hun også kan.
- Okay. - Tak.
Fedt, men det er måske svært i højhælede sko.
- Hvad hedder du? - Glen. Og du?
Det er Will Ferrell.
Jeg vil have det her, så det er okay at falde.
Hun pralede af sine evner på ethjulet cykel.
- Er det dit transportmiddel? - Det var mit, da jeg gik i skole.
Giv mig lige et øjeblik.
- Det er mange år siden, okay? - Okay.
- Når man først er oppe... - Hold da op!
Ja, når man først er oppe...
Nu kører det. Hold da op.
Åh gud.
Den er så ustabil.
Jeg levede på sådan en i årevis.
- La-di-da, en søndag eftermiddag... - Okay. For fanden da.
- I Iowa City... - Så kører vi.
- Hej, Harper. - Hej, Will. Hvordan går det?
Farvel.
Hov.
Tak for lån.
Okay. Hav en god dag.
- Mange tak. - Det var så lidt.
- Det var det, jeg gjorde. - Jeg er imponeret. Hold da op.
Jeg kørte i skole på sådan en hver dag i to år.
- Det er underligt. Meget underligt. - Ja.
- Tak, Eleanor. - Okay.
Har du nok Pringles?
- Ja, der er nogle tilbage. Men tak. - Okay.
- Jeg nød dem.
Se lige der.
- Det sner! - Jeg ved det.
Er det her teknisk set en snestorm?
- Det er ikke en snestorm. - Okay.
Nej, det er en let snebyge.
- Snefnuggene virker store. - Nej, det er en let byge.
- Nu er det en snestorm. - Ja, det ligner ikke en byge mere.
- Det må jeg give dig. - Jeg sagde det jo.
Nå, jeg er nysgerrig.
Jeg ved ikke rigtig... Jeg har jo aldrig spurgt dig...
- Spørg bare. Kom nu. - Hvordan har dine bryster det?
- Du har bryster nu. - Jeg elsker mine bryster.
Da du vågnede efter...
Jeg vil gerne tro, det var...
Var det som at høre englene synge?
Jeg siger, at jeg fik puberteten overstået på fire timer.
Men så snart jeg vågnede, havde jeg sådan...
"Det her er fantastisk."
Hver gang jeg har gjort noget for at føle mig bedre tilpas i min krop...
For min egen skyld.
- Det er fantastisk. - Så har det været... spændende.
Jeg har været fyr og flamme.
- Ja. - Så...
- Det er godt. - Sådan var det at få bryster.
Okay. Så er der ét stort spørgsmål.
Men måske skal vi gemme det til senere.
Du er min ven.
Mine venner må gerne stille de spørgsmål. Jeg er ikke bange for at tale om det.
Forventer du at få lyst til at lave andre fysiske ændringer?
- Måske. - I fremtiden?
Da jeg begyndte min transition, tænkte jeg med hensyn til kirurgi for neden...
Jeg er 61.
Jeg bliver ikke en...
Jeg er ikke typen, der har et superaktivt sexliv.
- Men der er også den dysforiske side. - Ja.
Når jeg i spejlet ser noget, der ikke passer med, hvad jeg føler.
- Så... - Ja.
Jeg ved det ikke.
- Det er svært at svare på. Men... - Ja.
Har du flere brystspørgsmål?
Nej, men jeg ville spørge om noget.
Er du...
Er du vild med lakrids nu, hvor du selv har gajoler?
Flot. Will Ferrell vinder for årets bedste joke.
Tak. Da jeg sagde det, vidste jeg, at det var årets joke.
Man bør ikke ødelægge en joke med analyse, men her gør jeg en undtagelse.
Man må dele den op.
- Hvad var det, han gjorde? - Lad mig forklare forbindelsen.
Will begyndte med: "Kan du lide lakrids?"
Forbindelsen er: "Nu, hvor du selv har gajoler."
- Åh gud! - To forskellige typer lakrids.
Og den ene er slang for noget andet.
- Hold da op. - Ja.
- Tak. - Har du set nogen kendte i dag?
- Nej. - Okay.
Kun dig.
- Ja! - Ja!
- Fyrværkeri... - Fyrværkeriforretningen!
Den er jo gigantisk. Hold da op.
Holy Nishiki!
Jeg vil have noget farligt.
Gator Gun.
Ja, tag den. Det her er en Honey Badger.
Stil den. Træk lunten ud, eller fjern klistermærket.
- Så tænder man lunten og... - Løber.
- Hvor meget rent undertøj har du? - Jeg er nede på...
- Det minimale? - Ja.
MØNTVASKERI
VEKSELAUTOMAT
Vi er på vej til Meeker, Oklahoma.
Okay.
Det er i kategorien af steder, du uden tøven ville have besøgt før.
Hvordan har du det? Hvad tænker du?
Jeg er nervøs og ængstelig.
Du ved, jeg elsker de steder. At jeg har kørt rundt i hele landet i bil.
Besøgt små byer som den her, stoppet ved barer, drukket og mødt folk,
men jeg ved ikke, om jeg kan gøre det mere.
Okay.
Du ringer til mig, hvis det føles forkert.
Ved du hvad? Jeg sætter den på hurtigopkald.
- Så kommer du rendende med det fjæs. - Ja.
- Jeg kunne gå derind med dig nu. - Nej.
Jeg ville have det bedre, men jeg vil gerne prøve alene først.
Jeg vil ikke have... Jeg kan ikke prøve, når jeg er alene,
Så det er et godt tidspunkt.
VELKOMMEN, MOTORCYKLISTER
TRUMP - LOV OG ORDEN
- Hvordan har du det? - Fint. Hvad med dig?
Jeg har det fint.
Hvad hedder du?
Dominique. Harper Steele.
Harper Steele.
Hvad sker der?
Hvem er du?
Jeg hedder Harper. Hvem er du?
Jeg er Mama T.
Mama T?
Åh ja.
- Okay. Dig har jeg hørt om. - Ja.
Jeg har aldrig hørt om hende. Eller om den dame.
- Vi tager gas på dig. - Okay.
Er I fra Oklahoma?
Nej, det er okay. Jeg har været...
Det er derfor, jeg er her. Jeg har besøgt mange barer i mit liv, så...
Jeg vil vide, om det stadig går an efter min transition.
Det er problemet.
- Tak, Oklahoma. - Hvor er du fra?
Jeg er fra Iowa.
Iowa!
Ja, men jeg bor i New York nu.
- Okay, så på østkysten. - På østkysten, ja.
Hvordan er det for fyre som dig?
Eller piger.
Tak.
Jeg kan bedre lide Iowa, men jeg kan ikke tjene penge der.
Virkelig?
Ja, jeg skriver til tv.
Jeg skriver til min ven. Han parkerer bilen derude.
- Hallo? - Hey.
Hej.
- Kom bare ind. - Okay.
Hey. Hej.
Du skal møde mine venner her.
- Er det Will Ferrell? - Ja, det er det.
Virkelig?
- Det er min ven Harper. - Hej.
- Godt at møde dig, bro. - Jeg er ikke en bro.
- Det er en hun, men det er okay. - Undskyld.
- Du kan prøve igen. - Ja.
Jeg transitionerede for halvandet år siden.
Og nu rejser Will rundt i landet med mig.
- Det er alle tiders. - Det lyder fedt.
Jeg kan lide, at du støtter din ven.
Det er fantastisk. Det ser man ikke ret tit mere.
Du har ret.
Jeg har mange...
- Jeg giver en øl. - Har du mange trans-venner?
- Ikke trans, men biseksuelle. - Virkelig?
- Ja? - Ja.
- Ja.
- Harper, fyrene her er indianere.
- De vil synge en... - Indfødte amerikanere. Værsgo.
Her er en sang fra Oklahoma og indfødte amerikanere.
Sådan!
Hyggeligt at møde jer. Velkommen til Oklahoma.
- Det var smukt. - Velkommen til de indfødtes Amerika.
Tak.
Hold da op.
Godt at møde dig.
Det var meget...
- Jeg ville give dig lidt af Oklahoma. - Det var rørende.
- Nyd din tid her. Pas på dig selv. - Tak, fordi I kom.
- Hey, det er os, der takker. - Ja.
Hav en god aften.
- Hej. - Travis Cobb.
- Hej, Travis. Det er min ven Harper. - Hej.
- Travis. - Rart at møde dig.
Jeg kom tit på steder som det her før, da jeg stadig var en fyr.
Men efter min transition, blev jeg lidt bange, fordi...
- Du ved, hvad jeg mener. - Ja.
- Du skal ikke være bange. - Okay.
- Hvis du nyder det, så duk op. - Okay, tak.
- Ikke? - Jo.
- Tag det roligt. - Jeg synes, det er...
Det er godt at høre.
Sådan havde jeg det ikke. Jeg har hørt forfærdelige ting.
Er du glad?
Jeg er 100 % gladere. Det kan du tro.
Tak. Det var en fornøjelse.
Jeg er lidt i chok.
Og det er ikke deres skyld. Det er min egen.
Jeg er ikke bange for de mennesker.
Okay.
Jeg er bange for at hade mig selv.
Åh...
"Du er et misfoster. Hvad laver du her?"
Det ligger sådan og lurer. Og så...
Ja.
Uha.
- Ja, det er okay. Jeg... - Er du okay?
Jeg ved ikke...Åh gud.
- Ja. - Ja.
Tak, min ven.
December 2016.
"Jeg kender morgener som den her.
Jeg vågner uden kontakt til omverdenen.
Sikker på, at en eventuel kontakt betyder, at jeg er nødt til at lyve.
Det er meget deprimerende.
Jeg drømmer om en verden, hvor jeg tør blotte min sårbarhed,
så alle kan se den, indtil den bliver en styrke.
Jeg længes efter det."
Der er én ting, jeg ville spørge om, som vi slet ikke har berørt.
Jeg går ud fra, at du gerne vil date?
- Ja. - Okay. Vil du så...
Vi du gå på bar og samle en op
eller selv blive samlet op? Den slags møde.
Jeg er monogam.
- Ja. - Og jeg er optimistisk.
- Ja. - Jeg er 61.
Men jeg ville gerne være i et forhold igen.
Kunne du forestille dig at være interesseret i en transkvinde?
Ja.
- En mand? Eller... - Ja.
- Okay, fint nok.
Jeg mener, det lyder banalt, men det er den type, der...
- Alt er muligt lige nu. - Ja.
Bare en, jeg kan vække om morgenen, drikke kaffe i sengen med
og tale om den dumme film, vi så aftenen før.
- Det er det vigtigste. - Det...
- Ja. - Jeg ved, at det lyder banalt.
Men det er det, jeg venter på, og jeg er 61, så uret tikker.
"Velkommen til Texas."
Ja. "Velkommen til Texas."
VELKOMMEN TIL TEXAS
Tag et sexet billede af mig.
Åh ja!
- Vi tæller til tre. - Okay.
- Texas! - Texas!
Hov!
"Gratis tokilos-bøf."
Det er en Big Texan.
Der skal vi hen i aften.
Men man skal spise den på en time.
- En time? - Det var vist det, der stod.
Det kan du godt.
Jeg ved ikke, om jeg kan,
men jeg kender en vis victoriansk detektiv,
som ville finde det lækkert.
Nej.
- Åh jo. - Åh gud.
Mine damer og herrer, verdens største detektiv, Sherlock Holmes.
Ricky Bobby!
Ikke Ricky Bobby, Sherlock Holmes.
Jeg pakkede kostumet i håb om at tage røven på dig på et tidspunkt.
Og her er det.
- Åh gud. - Hvordan går det?
- Forrygende, - Godt at møde dig.
- Hvordan skal jeg præsentere dig? - Sherlock Holmes fra London.
Med sin gæst, Harper Steele.
- Harper Steele. - Miss Harper Steele.
- Ms. Harper Steele? - Ja.
Ms. Harper Steele.
Hele vejen fra London i England har vi Sherlock Holmes
med sin gæst, Harper Steele.
Miss Harper Steele.
Og han har en time at spise bøf på to kilo.
Kan jeg få en øl?
Jeg spiser af nervøsitet.
Jeg er vant til ikke at have noget privatliv.
Ja.
Men det her slår alt.
TEXAS ER IKKE HOLLYWOOD. TAG HJEM, HEDNINGE.
HVAD FUCK ER DET, DER SIDDER OVERFOR?
MENER DU IKKE MR. HARPER STEEL?
KAN SHERLOCK REGNE UD, AT HANS GÆST ER EN MAND?
MR. ANDREW STEELE
HAN ER ALT DET, TEXAS IKKE ER
TRANS-FYREN VAR IKKE POPULÆR I TEXAS
FUCK DEN LIBERALE WILL FERRELL
HVEM ER DEN SKABNING, DER SIDDER OVER FOR SHERLOCK?
I går aftes var...
Stemningen i lokalet begyndte at føles helt forkert for mig.
Folkemængden omkring os voksede hurtigt.
Jeg havde det lidt, som om min transhed blev udstillet.
Og pludselig følte jeg mig ikke godt tilpas.
Forstår du?
Det mest sørgelige for mig er...
Jeg føler...
Åh gud.
Jeg føler, at jeg svigtede dig.
- Nej. - Ikke?
Og jeg tænkte bare "Åh shit.
Vi må tænke på Harpers sikkerhed."
Det er bare sådan, jeg har det.
Jeg ville læse nogle af de tweets, vi har modtaget, siden vi tog af sted.
Vil du høre det her?
"Så vigtigt med endnu en gender bender, ungerne kan glo på."
"Det er så trendy og cool, at selv Will Ferrell gør det."
"Det stinker, at Ferrell dukker op til en Pacers-kamp med en transkvinde."
"Hvem er den fyr?"
Ja. Her er også et godt et.
"Will Ferrell var i Iowa City i dag.
Han og Ryan Reynolds laver en dokumentar som støtte for transbørn."
Ryan...
Jeg vidste ikke, at Ryan var en del af det her.
- Her er et om dig. - Okay.
- Vil du høre det? - Ja.
"Super! En satanisk Illuminati-pædofil i Iowa."
Og det er mig?
Ja. Hvad synes du om det?
Det føles latterligt. Jeg ved ikke... Jeg føler ikke rigtig noget.
Men du må ikke undervurdere den skade, alt det gør.
Når man som trans hører så meget af det lort,
ligger det i baghovedet.
Jeg har de tweets i baghovedet.
Når had rettes mod mig og transpersoner,
er det tit sådan: "Du er ikke en kvinde. Du bliver aldrig kvinde."
Okay, jeg er transkvinde, og det har jeg det fint med.
- Men jeg føler noget. - Ja.
Og det er ikke usundt.
Det har gjort mig sundere i mange henseender.
- Ja. - Det reddede nok mit liv.
Det mener jeg helt alvorligt.
Var du på noget tidspunkt tæt på at...
Jeg ved, du var langt nede, men selvmordstanker... Overvejede du...
Var det så intenst til tider?
- Ja, jeg... - Okay.
Ja, for seks år siden måske.
Jeg tog hen til våbenhandleren, og ham fyren...
Han spurgte, om det var til målskydning eller beskyttelse.
- Jeg tøvede, for jeg ved intet om våben. - Det gør jeg heller ikke.
Så jeg endte med at sige:
"Måske begge dele. Jeg bor et afsides sted." Jeg forsøgte at lyve.
Jeg tog den og kiggede på den, og jeg var virkelig bange.
- Hold da op. - Jeg gik igen.
"Jeg kommer tilbage. Jeg overvejer det lige."
Før min transition ønskede jeg ikke at have et våben i nærheden.
- For det ville gøre det muligt. - Ja.
For der var øjeblikke, hvor jeg ønskede, jeg havde den pistol.
Men efter min transition ønskede jeg bare at leve.
- Bare leve. - Leve og fortsætte...
Det var som at få en gratis gave.
- At finde dig selv. - Ja.
Det her er allerede fantastisk.
Jeg føler en meget stærk Albuquerque-forbindelse til Harper,
fordi jeg arbejdede på MacGruber her, da vi hørte om din transition.
Det var lige her for præcis et år siden.
En del af mig føler, at jeg burde have gjort det for 40 år siden,
men så havde jeg aldrig mødt jer.
Jeg ville ikke være blevet ansat i comedy-branchen.
- Jeg ville have haft et andet liv... - Ja.
Der er sket for mange gode ting.
Føler I det samme som mig? Lidt...
- Ja, vi er ret højt oppe. - Vent. Vent.
- Hvad er der? - Kan I høre hundene dernede?
Ja, det kan jeg.
Ja...
Stille!
Få din hund til at holde kæft!
Naboerne er trætte af din hund!
Nu er der flere hunde, der gør.
- Du godeste. - Hold da op.
Lad os skåle.
Det er en ære at være her.
Jeg har så stor respekt for jer og den rejse, I har været på.
Jeg kunne ikke være mere stolt af jer.
Jeg elsker jer højt.
- Mange tak. - Skål for jer to.
Skål for en fortsat god rejse.
- Der skal fuldt knald på. - Okay.
Fint.
Åh.
Uha-da.
SKYD MED MASKINPISTOL! DREJ AF NU
- Vi burde ringe til Kristen. - Vi har ikke hørt en lyd fra den dame.
Læg en besked efter tonen.
Kristen, det er Harper og Will.
Vi vil bare høre, om det går fremad med sangen. Hvis det ikke gør, er det okay.
For at gentage det Harper siger: Intet pres.
- Intet pres. - Men jeg...
Vi vil gerne vide, hvordan du har det. Er du tilfreds med de anvisninger, du fik?
- Okay. Tak. - Tak.
Dunkin' Donuts.
- Nej. - Hvorfor ikke?
- Nej. - Bare denne ene gang?
Vi behøver aldrig stoppe igen. Kun en enkelt gang.
Det har været en forfærdelig tur.
Vi er ikke stoppet en eneste gang ved Dunkin' Donuts.
Det er en dum tur.
Vi har kun talt med transpersoner.
Vi har ikke lavet én sjov ting. Nævn én sjov ting, vi har lavet.
- Hvad taler du om? - Nævn én sjov ting.
Okay. Virkelig? Måske er du bare sulten.
Jeg ville på Dunkin' Donuts. Det var alt, jeg ville.
Jeg får aldrig lov til noget, jeg vil.
Kan I nogen tage et billede af os?
- Ja. - Tak.
- Kom Grand Canyon med? - Selvfølgelig.
- En del af kløften, ja. - Okay.
- Hvor er I fra? - New York.
Det er jeg også.
- Vi er også på roadtrip. - Ja.
- Harper er sprunget ud... - Ja, og vi...
Vi diskuterer, hvad det betyder for vores venskab.
- Må jeg spørge dig om noget? - Ja, hellere end gerne.
Jeg spekulerer på, hvor tidligt du vidste, at det var det, du ville.
Da jeg voksede op i Iowa,
var det helt umuligt at forestille sig sådan noget.
- Okay. - Så jeg tror ikke, jeg kunne...
Jeg troede, at jeg var underlig.
Det vidste jeg helt sikkert.
Men med tiden gik det op for mig, at det underlige ved mig var normalt.
Så for ti år siden begyndte det ligesom at eksplodere lidt mere i mig.
Og jeg blev ved med at kæmpe imod og talte med terapeuter og...
- Ja. - Ved du hvad? Jeg er pensioneret terapeut.
Okay.
Jeg havde en patient tidligt i karrieren, så nu taler vi om for 30 år siden.
Han kom ind og sagde:
"Jeg er lykkeligt gift og elsker min kone, men jeg går i hendes tøj, når jeg kan.
Og jeg tror ikke, jeg er...
Jeg ved ikke, hvad jeg er."
- Hvordan klarede du det? - Ja.
- Jeg var meget snæversynet. - Ja.
Lidt bange for at bevæge mig ind på ukendt territorium.
Det var ukendt for mig.
Jeg havde sådan en terapeut. Det bremsede mig.
Åh, jeg...
Og igen, jeg er ikke...
Jeg bremsede mig selv nok til ikke at bebrejde andre.
Jeg prøvede at være åben og støttende.
Men jeg ved, at jeg signalerede...
- Sådan har jeg haft det hele mit liv. -"Men du elsker din kone og..."
Ja, præcis.
-"Du elsker din kone. Du elsker dit liv." -"Hvorfor gør du det her?"
-"Kirurgi er en stor..." -"Kan du klare det?"
Jeg ved, jeg lagde hindringer i vejen for den person.
- Her er din blå stol. - Okay.
Hvis du skulle navngive den øl, hvad skulle den så hedde?
Der er ingen tvivl.
Cornelius Danderhoff.
- Hedder din øl Cornelius Danderhoff? - Jeps.
- Behold det navn. - Okay.
Det er Dolores O'Brien. Jeg drikker hende.
Men nu skal du se her.
Jeg har noget helt særligt til min gode ven Cornelius Danderhoff.
Det er en frakke.
Det er en øljakke.
Det er en øl...
Jeg tænker faktisk ikke på Dolores som en øl.
Men jeg ved ikke, hvordan du opfatter din.
Cornelius vil elske den.
Bare...
Se her.
Du ser henrivende ud, Dolores.
Din nye jakke minder om min egen.
Du ser henrivende ud.
- Cornelius, hvor er den smart. - Cornelius.
Se her. Jeg har en overraskelse til dig.
- Se, hvor skarp du ser ud, Cornelius. - Cornelius.
Cornelius, du bør tabe dig lidt.
Hjælp Cornelius med at tabe sig lidt.
Se, hvor godt Cornelius ser ud.
Hej, vil du med på date?
Nej. Det var lidt fremfusende.
Ih, du godeste.
- Er det første gang? - Ja.
- På et offentligt sted. - På et offentligt sted.
Du tager en chance.
Ja.
Du skal føle dig hjemme.
Så...
Mark Spitz!
Dobbelt bombe!
Er det klar?
Hold kæft, hvor er det sexet.
Slapper af med Mark Spitz.
Okay.
Det er godt. Det er sexet. Jeg håber, det bliver godt.
Du svømmer i en offentlig pool.
Jeg elsker det. Jeg elsker det.
- Okay. - Virkelig. Badedragten passer ikke helt.
Men på det punkt adskiller jeg mig ikke fra andre kvinder,
når det kommer til badetøj.
Jeg ville føle mig bedre tilpas, hvis badedragten passede perfekt.
- Du ser fantastisk ud. - Tak. Jeg...
Jeg tror faktisk, du mener det. Ikke?
Det er ironisk, at jeg har spillet mange roller i bar overkrop
eller undertøj eller speedos, for jeg er ret blufærdig.
Det ved jeg. Men når det handler om comedy, som du elsker...
- Gør jeg hvad som helst. - Du ofrer dig.
Jeg var glad for, at her var tomt.
Før i tiden var jeg bare komisk småfed, når jeg tog speedos på.
Nu bryder jeg mig ikke om synet.
- Jeg ved, du er ærlig nu. - Ja.
Jeg ved, du er lidt overvægtig på steder, du ikke vil være det.
Ja.
Men iført jakkesættet fra Washington er du en flot mand.
- Skål for vores flotte udseende. - Skål.
SIDSTE STOP FØR VEGAS
Hvad skal vi lave i Vegas? Du spiller jo ikke.
Hvorfor inviterer du mig ikke på en fin middag?
Der er femstjernede restauranter i Vegas.
Okay, selvom du endnu ikke har betalt for noget.
Det har jeg intet imod.
- Okay. - Lad os klæde os ud.
Jeg dukker ikke op som Sherlock.
Okay.
Måske er det en mulighed for at få en mere normal oplevelse.
Det ville gøre mig godt, fordi det er i et andet miljø, end jeg færdes i.
Lad os tage en aften i byen.
GENBRUGSBUTIK
Tak, min ven.
- Kan du klare dig selv? - Ja. Jeg er derinde.
Jeg kigger mig omkring og krydser fingre for,
at jeg kan finde noget sjovt til i aften.
Vi ses senere.
- Farvel. - Farvel.
KOSTUMER OG TEATERUDSTYR
Hej med dig.
- Jeg skal til middag med en ven. - Okay.
Men jeg har brug for en forklædning.
Den skal være realistisk.
Folk skal ikke vide, det er mig.
- Vil du ændre... - Jeg er Will Ferrell.
Hyggeligt at møde dig.
Så ja, i aften skal vi ud at spise uden en berømt person.
- Okay. - Ja.
Du skal nok holde dig fra de lysere farver,
så det ikke vækker opsigt.
- Ja. - Så find noget mere naturligt.
DAMER
Det ligner ikke en, der bor i Vegas, men en, der er her på besøg.
Den er interessant.
- Kjolestørrelser er skøre, ikke? - Jo.
- Den prøver jeg. - Den er sød.
- Ja, ikke? Tak. - Det er den.
Det kan jeg lide. Det ser bedre ud.
Åh, Will?
William?
Åh gud.
Hvad sker der?
Åh gud.
Jeg er ikke Will. Jeg er David Abernathy.
David Abernathy. Har vi en reservation i aften?
Det har vi.
Tak.
- Du sidder her. - Okay.
Og der.
Tak.
- Godaften, den dame og herre. - Hej.
Velkommen til SW Steakhouse. Dejligt at se jer her.
- Tak. - Jeg hedder David. Det er Harper.
Hej, jeg hedder John. Det er en fornøjelse at møde jer.
- Jeg er David Abernathy. - Undskyld?
- David Abernathy. - Goddag. Jeg hedder John.
Jeg var manager for Bette Midler en tid. Og Air Supply.
- Godt at møde dig. - Vent. Vi skal have to Montagues.
De kommer straks. Det er en af vores signaturdrinks.
Skål for...
- Skål for vores lille eksperiment. - Ja.
- Jeg ved ikke, om det virker. - Det ved jeg heller ikke, men...
På hele turen har du fjernet fokus fra mig.
Ja.
Og sådan er livet normalt ikke for en ægte transperson.
Men da jeg købte tøj i dag,
følte jeg mig bedre tilpas, og det skyldes til dels turen.
- Ja. - Helt sikkert.
- Som om... - Endnu en cocktail?
Ja, jeg ville elske et glas rødvin.
Tak, John.
Okay, det er et kompliceret emne for mig.
Jo bedre min makeup ser ud, desto værre har jeg det med mit ansigt.
Men du ser...
Du ser godt ud.
Men det er ligesom... Det er en langsommelig proces.
- At vænne mig til den, jeg er. - Ja.
Jo "smukkere" jeg bliver, desto flere fejl får jeg øje på.
Jeg forstår det godt. "Okay, jeg gør mit bedste..."
Nemlig. Og jeg føler ikke, at jeg...
Det gør mig meget bevidst om mit, desværre, meget maskuline ansigt.
Så jeg kigger mig i spejlet og... Det er, som om jeg nærmer mig.
Ja.
Men nu har jeg det sådan... Hold op, der er lang vej endnu.
Nu har vi været sammen i næsten to uger, og jeg tænker bare...
Jeg er bare... Jeg er sammen med Harper.
Jeg glemmer...
- Det døde navn? - Ja.
Det er ved at være fuldkommen...
...erstattet. Jeg kan ikke forklare det.
Jeg mener...
Føler du dig heldig over at sidde sammen med en, der ser sådan ud?
Jeg føler mig meget heldig over at sidde sammen med Bette Midlers gamle manager.
- Den gamle manager. - Ja.
- Tror du, John... Her kommer John. - Godt.
Tror du, John ved, det er mig?
- Nickel & Nickel Cabernet. - Tak, John.
Det var så lidt.
John er mistænksom.
- Så vær ærlig. - Han har luret mig.
Ja, John...
Forestil dig to venner, der tager på en tur, hvor alt kan ske.
Stop.
Og der er kun én ting, de har lyst til.
- Én sjov ting. - Vi har lavet så mange gode ting.
Én sjov ting, de drømte om, og som de skrev dagbog om.
Du har aldrig nævnt, du skrev om Dunkin' Donuts.
Men det gjorde jeg.
"Kære dagbog.
I dag burde være dagen.
Jeg har opdaget et sted, der har ændret mit liv.
Det er et sted, der hedder Dunkin' Donuts. Hver donut er min ven.
Jeg har endelig fundet min rette plads."
Det føles som en lang vej at gå.
- Går det? Skal jeg tage den anden? - Kan du bære det hele?
Nå, der er et par passager i min dagbog,
som handler om det her sted.
27/11 2015.
"Vi går endnu en højtid fuld af uvished i møde.
Selvmordstanker, fortrydelse,
maniske dagdrømme om et sikkert liv i skjulte huse langt fra alfarvej,
hvor jeg kan skabe og leve i fred.
Jeg fantaserer om at eje en lejlighed i Mojave, Californien.
Jeg vil gerne flytte til Mojave.
Jeg kan ikke få det ud af tankerne."
"I december fandt jeg et hus i Trona, Californien.
Det kostede 10.000 dollars, og jeg var helt besat af det.
Jeg tilbød at købe det, og det ser ud til, at jeg bliver den nye ejer.
Mit eget sted, hvor jeg kan klæde mig og leve som kvinde.
Langt fra alle andre."
Hvor længe har du haft det?
Jeg købte det for seks eller syv år siden.
Hold da op.
Ja.
Jeg ledte bare efter...
...et sted, hvor jeg kunne komme væk fra folk og...
Det talte bare til mig.
Fordi det lå så afsides?
Ja, det lå skjult i et forfaldent kvarter og...
Ja.
Jeg følte...
...at jeg ville passe ind.
Fordi...
Ja.
Jeg...
Jeg hadede mig selv så meget.
Fuck.
Jeg følte mig som et monster.
- Jeg hadede det. - Det er okay.
Ja, det er okay.
- Alt er okay. - Ja.
Ja, så...jeg kunne lide tanken om
at have hus fra midten af århundredet, jeg kunne sætte i stand.
Og nu skal jeg vise dig, hvordan det blev vandaliseret.
Jeg vil ikke... Jeg vil ikke have noget med det at gøre.
Hvad er planen så nu?
- Give det til nogen? - Ja.
Jeg ved, det er...
Jeg skulle være kvinde her.
- Jeg ville... - Ja.
Det var min plan, men det ville aldrig have fungeret.
Jeg havde også været bange for folk her.
Så jeg trak bare gardinerne for og gik rundt i huset.
Det var et sikkert sted.
- Kunne du klæde dig, som du ville her? - Ja.
Jeg arbejdede derinde i dametøj, så tog jeg dametøj med,
og jeg sad herude om aftenen i dametøj.
Jeg elskede det.
Men det er ikke vejen frem. Det er det bare ikke.
Du kan ikke gemme dig. Det indhenter dig, og det er bare dumt.
Jeg vil ikke være bange for folk mere.
Det er bare trist og forfærdeligt.
Ja, jeg har lov til at eksistere.
- Forstår du? - Ja.
Og også...
Jeg behøver ikke lyve for dig mere. Forstår du?
- Ja. -"Du har et skørt hus."
Ja, det er min lille hemmelighed.
Der ligger en løgn bag. Jeg kan ikke lide at lyve for mine venner.
- Og her er du. - Jeg ved det.
En af mine gode venner, og jeg løj bare for...
Jeg vil ikke...
Jeg tænkte jo bare på min egen sikkerhed.
Jeg vidste ikke, hvordan folk reagerede. Jeg var bange.
Men sådan vil jeg ikke være mere. Jeg kan...
Jeg har et par hemmeligheder, som jeg ikke indvier dig i.
Der er nogle pladeforretninger, jeg aldrig fortæller dig om.
- Jeg får det ud af dig. - Nej, det er hemmeligt, og...
Jeg stjal noget fra dit hus engang.
Jeg ved, hvad det er.
Du er en god ven.
Skal vi fyre noget fyrværkeri af?
- Hold op, det er spændende. - Giv mig lighteren.
- Jeg lægger den her. - Okay.
Okay.
Peg ikke på mig!
Hov!
Sådan!
Jøsses!
- Gator Gun! - Gator Gun!
Gator Gun!
DAG 16
Hvad?
- Det er vores sidste dag. - Ja.
- Jeg ser ikke, hvad du ser. - Hvad står der?
Der står Dunkin' Donuts.
Jeg synes, det er en dum tur, hvis vi ikke kommer på Dunkin' Donuts.
- Det mener du ikke. - Hele turen har været dum.
Du bad mig være ærlig.
Okay.
Okay, så gør vi det.
- Gæt hvad. - Vent.
- Ja. - Mener du det?
Ja.
Hvad skulle det være?
Hvad kan du bedst lide? En klassisk donut eller Munchkins?
Har du æblefritter?
Ja.
- Bestil noget. - Jeg skal bruge mere tid.
- Nej! - Nej.
Bare en almindelig med glasur.
- Er du så glad? Kom nu. - Ja.
- Jeg stopper, så du kan spise. - Åh gud.
- Ved du hvad? - Ja.
De er dejligt kolde.
- Godt. - Fem tusind kilometer.
Alletiders.
Hvordan går turen nu?
Det er den bedste tur nogensinde.
Det har været en god tur.
Harper!
- Hold da op! - Godt at se dig.
I lige måde.
Harper og Will, hvad har været den bedste del af turen?
Vi har haft gode... Vi har oplevet meget.
Lærte du noget nyt om Will?
Og Will, lærte du noget nyt om Harper?
Jeg anede ikke, at Harper havde følt sig så fortvivlet så længe.
- Det er... - Ja.
Hun skjulte det godt. Hun skjulte det.
Det, jeg virkelig lærte om Will...
Vi har været venner i 27 år, ikke?
Men...
Ja. Jeg mener...
Han elsker mig. Ved du, hvad jeg mener?
Han har set mig bryde sammen.
Og jeg har set den store betonklods bryde sammen.
Og jeg ved ikke...
Det her betød så meget for ham.
Og han sørgede for, at det ikke blev smertefuldt for mig.
Det var...
Jeg syntes, det var sødt.
Ja.
Det er fantastisk.
- Hvilken farve vil du have, Will? - Grøn.
Jeg vælger hjemlandets farve. Den grønne ø.
- Så smuk. - Den er fin til St. Patrick's Day.
Gud, hvad skal vi sige? Vi må ikke forstyrre den kunstneriske proces.
Opkaldet viderestilles...
I guder!
Læg en besked efter tonen.
Hej, Kristen.
Det er Will og Harper, og vi er...
Nu har vi næsten officielt krydset landet.
Vi skal ned til stranden her, og...
- Vi ville bare tjekke. - Ja.
Hvis du kan sende os noget i løbet af de næste to til otte minutter, er det fint.
- Se der. Der er det. - Ja.
- Havet. - Smukt.
- Men det føles godt, ikke? - Ja.
- Det er en lang køretur. - Ja.
- Det ved jeg. - Ikke?
- Hold da op. - Fedt.
Vi har siddet i de stole på nogle fine steder.
- Ja. - Ved Grand Canyon.
- Ja. - Mississippi-floden.
Mægtige Mississippi.
På en parkeringsplads ved Walmart.
- Jeg vil aldrig glemme det her. - Enig.
Vi glemmer aldrig den her tur.
For uanset om det er om en uge eller seks måneder...
Ja.
...så vil den glæde...
Jeg vil føle glæde ved at se dig.
Det har jeg altid følt, men nu kom jeg virkelig tæt på min ven Will.
- Jeg... - Ja.
I morgen kommer jeg i tanke om ting, jeg glemte at spørge om.
Og ting, jeg burde have sagt, som jeg ville fortælle dig.
- Men... - Vi har tid.
- Vi har tid og... - Ja.
Jeg har købt noget til dig.
- Har du? - Ja.
Fordi en af...
Vi har jo talt om det her med skønhed.
Ja.
- Og det med at være okay med... - Ja.
Med den al slags.
Uanset om det er makeup eller den rigtige kjole,
der får dig til at føle dig som en smuk kvinde.
Det fik mig til at tænke, at jeg vidste, hvad du skulle have i afskedsgave.
Et par diamantøreringe.
- Det mener du ikke. Virkelig? - Ja.
Hold da op.
Så...
Det er bare...
Det er et minde om turen, men de skal også minde dig om, at det er okay...
Det er okay at føle sig smuk og købe pæne ting til sig selv.
Åh gud.
Jeg kan ikke...
I guder.
Det er bare så sejt.
Det er bare så sødt.
Ikke?
Det er noget særligt.
Jeg hopper i.
Hold da op!
Det er faktisk rart.
Dolores.
Cornelius.
Hvad så nu?
For mit vedkommende...
Jeg kører tilbage i morgen.
Jeg skal tilbage til New York, så jeg kører tilbage.
Hvad skal du forresten?
Ingenting. Jeg har ingen planer.
- Vil du med tilbage? - Ja, lad os køre tilbage.
- Vi tager en anden rute. - Fedt.
Jeg har mange idéer.
- Nogle sjove steder at stoppe. - Jeg glæder mig.
Det er Kristen. Jeg... Jeg tror, jeg er færdig med sangen.
Og jeg håber, I kan lide den.
Her kommer den.
Harper og Will tager vestpå
Bare et par gamle venner
Og et par splinternye bryster
De skal ud for at se Amerika
Jeg ved ikke helt, hvad de finder
Vejen ligger åben foran dem
Og kan kun minde dem om
At en ven er en ven er en ven
Til det sidste
Fra kyst til kyst
Det kræver 5000 kilometer At blive så tætte
De gjorde som Lewis og Clark
Tør I blotte jeres følelser?
Det er ukendt farvand
Så jeg synes, I er modige
Harper og Will tager vestpå
Som Thelma og Louise
Men med meget mindre død
De skal ud for at se Amerika
Bare en pige og en fyr
Vejen ligger åben foran dem
Og kan kun minde dem om
At en ven er en ven er en ven
Til det sidste
De skal nok finde vej
Selv når de ikke ved, hvad de skal sige
De har kendt hinanden for evigt og en dag
De skal ud for at finde sig selv
En magisk kvinde
På tur med sin voksne nisseven
Og uh, her kommer den jazzede del
Jeg tænker, der ikke er plads i bilen
Til mig, ellers var jeg blevet inviteret
Men jeg spiller min rolle
Min sang kommer fra hjertet
Harper og Will tager vestpå
De leder ikke efter guld
Men efter noget langt vigtigere
De skal ud for at se Amerika
Og følge deres egen vej
Vejen ligger åben foran dem
Og kan kun minde dem om
At en ven er en ven er en ven er en ven
En ven er en ven er en ven
Til det sidste
- Du skal ind i højre bane. - Hvilken bane er jeg i?
- Du er... - Tak. Mange tak.
Tekster af: Nanette Skjødt Sørensen