Downloaded from YTS.MX
Okej Will, när du är redo.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jag går bara in i rummet och
sätter mig, som det brukar vara i början av en dokumentär
när de använder B-fotot
men personen inte visste att de skulle använda det.
Det är helt naturligt.
Hejsan. Jag är Will Ferrell, en av världens bästa skådespelare.
För länge sedan, när jag var med i Saturday Night Live...
Will Ferrell.
Jag har inte fått så många vänner här.
...träffade jag en kille, Andrew Steele.
Han började som manusförfattare samtidigt som jag började.
Hej. Jag är Robert Goulet.
Han skrev en massa sketcher åt mig.
Hallå, det är Saddam.
Han blev så småningom manuschef på SNL.
Kan du lägga ner hornen?
Andrew föddes och växte upp i Iowa.
Levis 501:or, usel öl,
typen som liftade.
Tre dagar.
Ingen sömn.
Helt enkelt en älskvärd surgubbe
med en jättekonstig och kreativ humor.
Vi jobbade på SNL i åratal
och emellanåt nämnde han
att han ville göra ett eftermiddagsprogram.
Känner du till farorna med ketoacidos?
Vi tramsade mycket.
Vi drack mycket.
Och om du nånsin har tänkt: "Varför gjorde Will Ferrell det där?"
så är det sannolikt att Andrew Steele var inblandad.
Varför gjorde jag en Lifetime TV-film?
Sarah kan jobba. Jag är hemma med barnen.
Varför gjorde jag en film på spanska?
Vi tävlar tillbaka till huset!
Varför gjorde jag en massa reklam för dålig öl?
Medan allt det här hände, gifte vi oss båda, blev pappor
och genom åren
blev han en av mina närmsta vänner.
När pandemin slog till sågs vi inte på väldigt länge.
Och en dag, mitt i en filminspelning i Boston,
fick jag ett mejl av Andrew.
"Hej, Will.
Det är något du behöver veta.
Jag är gammal nu,
och hur löjligt och onödigt det än kan verka att meddela det,
så kommer jag att transitionera till att leva som kvinna."
"De senaste tio åren har jag försökt förstå vad som pågår.
Jag har kämpat för att bli av med det under åren.
Nu slutar jag att kämpa.
Som ung trodde jag att alla killar kände som jag.
Sedan tänkte jag att jag kanske bara var knäpp.
Sedan förträngde jag det länge och hamnade i terapi.
Det är underbart när ens kropp och själ
gör uppror mot det onaturliga och uppgivna som man har blivit.
Min personlighet kommer nog inte att förändras som transkvinna.
I stället för skitstövel blir jag en subba.
Jag är mycket lyckligare nu."
"Jag önskar att min lycka skulle innebära en sorgfri framtid
full av mod och självförtroende, men nej.
Jag bär på tvivel och rädsla, som den komiker jag alltid har varit."
"Jag kommer inte att vara bra på det.
Det kommer att gå långsamt, vara pinsamt, hemskt och glädjerikt.
Allra mest hoppas jag att jag inte förlorar nån jag älskar.
Tack. Nytt namn kommer."
Det var jättesvårt att skicka det.
Jag skrev om det om och om igen
för att försöka säga det jag ville säga.
Det var liksom bara... oj.
Det här är galet.
Den största frågan för folk som kommer ut är: "Är jag fortfarande älskad?"
Jag har träffat transpersoner som inte blev älskade.
Jag tvivlar inte på att Will är min vän,
men jag är inte längre Andrew Steele.
Okej, vad gör vi nu då?
När jag skickade mejlet till Will
svarade han ganska snabbt att han stöttade mig.
LOS ANGELES KALIFORNIEN
Jag skrev att jag älskade henne och stöttade henne
och att vi skulle hålla kontakten så ofta vi kunde.
Bingo!
Men jag hade många frågor.
Jag har många frågor till Will.
Vad innebär trans för honom? Tycker han att jag är en kvinna?
Känner han några andra transpersoner?
Varför namnet Harper?
Och hur länge har hon känt så här?
Varför höll hon det inom sig så länge?
Är han nyfiken på hormoner och kirurgi och hårborttagning?
Vill han ställa alla de där frågorna som man inte ska ställa?
Gillar hon fortfarande usel öl?
Varför avskyr han Natty Light?
Eller är det bara vin nu?
Det är en jävligt god öl. Den bästa som finns.
Hur ska jag bete mig? Vill hon att något ska förändras?
Kommer jag att få en helt ny vän?
Hallå?
Sedan ringde han.
Han hade ett förslag. Han visste att jag har kört runt i landet
nästan som en lastbilsförare. Jag har kört och liftat.
Jag har varit överallt. Jag älskar det.
Jag kom fram.
Jag vet bara inte om kärleken är ömsesidig.
När hon hade kommit ut och transitionerat kände hon:
"Jag vet inte om jag kan åka till samma ställen när jag är Harper."
Då gick det upp ett ljus.
"Harper, vill du göra en bilresa
och besöka alla dessa platser som den nya versionen av dig?
Samtidigt kan vi klura ut vad det här innebär för oss."
När jag kuskade runt som kille
tog jag med mig tre t-tröjor, tre par kalsonger
och ett par jeans.
Det här blir svårt, och skorna är allra svårast.
Herregud.
Jag kommer att fylla den här resväskan till bristningsgränsen.
Okej.
Jag tog bara med några par skor, för det är allt man behöver.
Jag har en Deerhunterjacka
som antagligen inte blir använd.
Sherlock Holmes-kostymen. Jag borde ta med den.
Jag är rädd att det inte ryms.
Attans.
Jag får lämna altsaxen.
Man måste ha med sig stolar på en bilresa. Och en kylväska.
Man vet aldrig när man kommer att stanna och behöva dricka en kall Natty Light
eller vad Will nu dricker. Nån sorts hantverksöl.
Den smakar antagligen apelsin.
Harper.
Kolla!
Jag är fast i Dallas.
Vi blev omdirigerade
på grund av något med lufttrycket i kabinen.
Jag tryckte oavbrutet på knappen.
-"Behöver de hjälp där framme?" - Ja, såklart.
Och de sa: "Sir, snälla."
- Du är... -"Slappna av."
Och jag sa: "Du kan slappna av." Så de kastade ut oss.
Visst hämtar du mig?
- Jag hämtar dig i stan. - Okej.
- Då ses vi i New York, okej? - Okej. Hej då.
Vi ska vara ute på vägarna i 16 dagar.
Det är nog mycket som kommer att komma upp, men det är konstigt.
Vi är goda vänner.
Men är vi det? Det känns konstigt att säga.
Jag har alltid varit Harper Steele. Will har alltid varit vän med Harper.
Men det fanns en persona som han också var vän med,
som jag inte gillar eller behöver just nu.
Harper, jag tog mig ombord.
Allt är som det ska.
Många av oss vet inte hur vi ska bete oss.
Och när det gäller vår vänskap och vår relation
så är det outforskad mark.
Vi ses senare. Hej då.
Jag vet inte varför han valde en skum plats.
Det kanske är en kändisgrej. Han gillar inte att vara ute.
Vad fan? Herregud.
Ja.
Du kom fram.
- Tack för hämtningen. - Vad är det här?
- Van Cortlandt. Minns du? - Det är...
- Hej, gamle vän. - Hur är det?
Jag minns.
- Minns du våra... - Ja, vi golfade här två gånger.
Jag har kvar kortet.
Min golflicens i New York.
- Ska vi gå en runda? - Ja, det gör vi.
Okej. Herregud.
- Du är förresten jättesnygg. - Tack!
Jag älskar din jacka.
Jag är expert på att packa.
- Det är... - Så där.
Nej. Det hålls nog på plats.
Jag ser fram emot att hoppa in.
- Hur går den? - Som skit.
Den går som skit.
- Heltäckningsmatta. - Så bekvämt.
- Det är så lyxigt. - Ja, lyxigt. Nu kör vi.
Okej, nu kör vi.
DAG 1
Vi skulle lämna stan, men jag vill äta frukost med mina barn
och så ger vi oss av efter det.
Jag ser fram emot att träffa dina barn. Det var länge sedan sist.
Hej!
- Hej! - Hej på er.
- God morgon. - God morgon.
- Hur är läget, kompis? - Kul att ses.
Emma, när sågs vi sist?
Vi sågs på SNL en gång för kanske tre eller fyra...
- Innan pandemin. - Före det också.
- Ni var jättesmå. - Ja.
Vid ett tillfälle tog du fram en liten saxofon?
- Gjorde jag? - Ja.
Och så började du...
Spelar i familjens band
- Jaså? - Och sedan...
- Kan du spela minisax? - Och jag spelade ett miniinstrument.
Och ni två bara stirrade, typ: "Det här är varken roligt eller bra."
- Vi har ett dilemma. - Oj då.
Det finns en grekisk omelett och en atensk omelett.
Den...
- Hej. Vill ni beställa? - Hej.
- Ja. - Vad vill du ha?
- Okej. - Har ni tzatziki?
Ja, det har vi.
- Det är en grekisk restaurang. - Tzatziki till alla.
- Nej. - Nej, inte till alla.
- Tack så mycket. - Tack.
Vad... Så...
Jag vill vara tydlig.
Harper är fortfarande pappa?
- Harper är fortfarande farsan. - Farsan.
Men med pronomenet "hon".
- Ja. - Ja.
Harper är fortfarande pappa för att hon sa det.
Hur berättade du? Samlades ni allihop?
- Nej. - Nej, på mejl. Som till dig.
Jag var på Popeyes och hämtade min kaka.
- Ja. - Och sa: "Herrejävlar."
- Herrejävlar. - Jag måste stanna.
När skilsmässan hände visste vi litegrann.
Vi fick en lapp av Harper om att vi kunde hitta damkläder.
Hon använde damkläder. "Okej."
Efter det fick vi hela "jag använder hon/henne"-grejen.
- Ja. - Ja.
Så det kom gradvis, inte som en chock.
På det hela taget tog ni det med ro? Eller var det...
- Det var lätt att acceptera direkt. - Ja.
Men för mig var det litegrann...
Min pappa var min enda manliga representation, och jag idoliserade det.
Det är fortfarande min pappa.
Det enda jag förlorade var den manliga förebilden,
men jag klarar mig utan den.
Maten är här!
- Underbart. - Ni kommer att älska det.
- Och tza-tza-tza... - Ja. Alla får en egen.
- Ja, tza-tza-tza... - Tzatziki!
Ni vet vad vi ska göra, va?
- Ja. - Okej.
Är ni oroliga för mig på den här resan?
Jag är nog mest orolig för din psykiska hälsa.
Jag oroar mig för din säkerhet.
- Ja. - Typ...
Sakerna du älskar skrämmer mig. Att vara mitt ute i ingenstans.
- Ja. - Särskilt...
Jag lär mig att vara lite mer rädd för sånt.
Det är läskigt nu.
Jag har funderat på varför jag gör det här.
Först tänkte jag tacka nej.
Men sedan började jag tänka på
att det var jättesvårt att komma ut,
och det kanske är dumt,
men jag kände att det kan vara ett sätt för mig att komma ut mer.
- Ja. - Jag...
Jag tränar jujutsu, om det är till nån tröst?
- Ja. - Två gånger i månaden.
Kan du visa något eller skicka en video? Jag kan inte föreställa mig det,
men jag antar att jag skulle kunna.
Jag brukar inte träna på full mage.
- Okej. - Ja.
Då så...
Ja.
Vi ska bege oss, men jag... Vi kan prata i telefon i morgon.
- Ja, visst. - Okej.
- Jag älskar dig. - Älskar dig.
Jag älskar dig också.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig.
- Jag är förresten... Bara så att du vet... - Så att jag vet.
Jag ser fram emot den här resan med dig.
- Vad bra. Ja. - Ja.
- Får jag fråga en sak? - Ja.
Saturday Night Live.
- Ja. - Eller hur?
Tillbaka till där vi träffades.
- Har du varit där...? - Nej.
Wow!
När vi träffar Lorne måste vi båda krama honom alldeles för länge.
Du kan göra det.
- Du kan också göra det. - Okej då.
- NBC Studios. Vi är framme. - Ser man på.
Kära nån.
Gå in om du vågar.
Bing!
- Titta vilken yngling. - Vilken stilig ung...
Ja, vad hände?
En av Harper Steeles skapelser. "Oj, jag bajsade i byxorna."
Skit också.
Vi gör så här.
Ja.
- Nu blir det en gruppkram. Okej.
Mitt kontor låg där borta. Jag hade fönster.
Och alla tjejerna, Maya och Amy, satt här inne.
Det här var ett läskigt rum.
Men jag antar att om man var här mellan kostym och sändning,
så var det för att ens sketch skulle vara med, så...
- Ja. - Så det var ju positivt.
Jag är Will Ferrell och det här är Chicago Cubs-rösten, mr Harry Caray.
Första veckan gick vi ner och åt lunch.
Och det var något med oss två.
Vi var på samma våglängd på många olika sätt...
Jag minns att jag försökte lära känna alla.
Det var några som tittade på mig, typ:
"Vi fattar inte honom. Han verkar inte så rolig."
Alla tyckte att Will Ferrell var kass.
Men jag...
Jag visste att han inte var dålig.
Du lobbade för mig.
"Avfärda honom inte, han är jätterolig."
Vår sista genomläsning.
Massor av mat, massor av manus.
Vi har umgåtts mycket under märkliga omständigheter.
Under hela min karriär, hela mitt kreativa liv
har jag uppträtt som rollfiguren Andrew. Så ser jag i alla fall på det.
Så det var extra svårt att komma ut till mina vänner.
Jag kan inte avgöra om de tycker att jag är Harper.
De kanske fortfarande tycker att jag är Andrew, men i klänning.
Tina! Herregud!
- Så kul att ses! - Herregud.
- Hej. - Hej.
Tack för att ni kom.
Det här är väldigt upplyftande. Jag...
När jag kom ut, svarade ni. Allihop.
Tim var lite negativ, men...
Jag trodde först att hon skojade.
- Jag älskar honom. -"Hon skojar, det är inte sant.
Jag ska svara med de mest rasistiska och sexistiska skämten
och se vad hon säger."
- Skål, hörni. - Ja.
- Skål för Harper! - Tack!
Ni ska alltså köra bil. Hur länge, vart då?
Vi ska köra till D.C. och sedan ner mot Indianapolis.
- Vi ska se en Pacersmatch. - Oj.
Sedan åker vi till Iowa City, där jag växte upp.
- Har du släkt där? - Min syster. Vi ska besöka vårt gamla hus.
- Och sedan... - Oklahoma, kanske?
- Vi ska på stockcartävling. - Wow.
Vad ser ni fram emot allra mest på den här resan?
Så här är det.
- Will kom med idén... - Ja.
...i vetskapen om att min transition kanske förändrar
hur jag tar mig runt, vilket stämmer.
- Så är det. - Absolut.
- Jag är rädd, det är jag. - Ja.
Will vet att jag gillar sunkiga barer.
Jag gillar vägkrogar. Jag gillar de sämsta ställena.
Ja!
Jag gick i en gränd för några veckor sedan
och kände: "Nix, jag gillar inte det här."
- Ja. - Det är inte tryggt längre.
Känns det nånsin tryggt att gå i en gränd?
Ingen har nånsin frågat efter dina favoritställen.
Om nån går dit du har varit, säger de inte: "Jag vill ha din lista.
Var finns de bästa soptunnorna med upphittade möbler?"
Jag har en sån lista.
Will är i bilen.
Jag har narkolepsi och är ingen bra förare.
DAG 2
Hur känns det?
- Det känns bra. - Vad bra.
Nu finns det ingen återvändo, så...
Okej. Jösses.
- Jag har en fråga. - Okej.
- Jag är nyfiken på hur du valde ditt namn. - Ja.
Mitt dödnamn är Andrew.
- Jag var Andrew. - Ja.
Min första instinkt var att göra det lätt för alla andra.
Du vet? Typ...
"Det är inget konstigt som pågår här. Jag..."
- Inget spännande att se här. -"Jag byter bara från Andrew till Angie."
- Det är lätt. - Ja.
När jag sedan var på väg till min första elektrolysbehandling
sa jag namnet i huvudet och det lät som blöt kartong.
- Ja. - Det lät bara helt fel.
Så jag började föreställa mig andra namn.
Jag funderade på Chandelier.
Sedan tänkte jag: "Harper. Du älskar det namnet."
Min mamma gick i skolan med Harper Lee,
kvinnan som skrev Dödssynden.
- Okej. - När jag sa det blev jag alldeles varm.
- Wow. - Jag...
- Du fick en fysisk reaktion. - Ja. Jag sa det högt.
Jag sa det högt. Jag sa "Harper" och kände att jag hade hittat rätt.
Så var det med det.
Om du måste byta namn, vad skulle du göra?
Som barn avskydde jag mitt namn.
Jag heter John William.
- Men mina föräldrar kallade mig Will. - Ja.
I första klass var det sex eller sju barn som hette Mike eller Steve.
Och jag tänkte: "Varför kan jag inte vara en Mike..."
Eller en Steve?
- Det var coola namn. -"Varför har jag ett knäppt namn?"
- Tuffa. "Steve!" - Hårda.
"Läget, Steve?"
- Precis. - Och Mike.
Jag vill passa på att tacka dig för att vi får besöka landets huvudstad.
En av mina favoritstäder.
- Jag är inte superförtjust i D.C. - Älskar du inte historia?
Lägg av, för tusan.
- D.C. är lite tråkigt. - Vi ska ändra på det.
- Jag vill visa dig något speciellt. - Okej.
Här är det.
- En parkeringsplats? - Spegeldammen.
- Det är inget vatten i den. - Lite vatten.
Här borta.
Magnifikt, eller hur?
- Jag är nervös. - Jag med.
Inom en kvart kanske vi pratar med president Joe Biden.
- Hur ska vi komma in? - Med det här.
- Pengamakaren. - Ja.
Är presidenten inne? Vi vill hälsa på presidenten.
Hallå! Joe!
Nej, han är inte där.
I åratal reste jag runt landet i klänning, men ingen fick se mig.
Om jag behövde tanka så fick jag smyga och skämmas
och skynda att ta på en overall.
- Och se ut som en kille. - Ja.
Jag brukade ha med mig en uppsättning nödkläder.
Rädslan för att bli stoppad av polisen för fortkörning, klädd i damkläder.
- Det var hemskt. - Ja.
Nu när jag går ut i världen som mig själv,
utan nån möjlighet att gömma mig som Andrew igen,
kommer jag att se mitt älskade land som mig själv. Det har jag aldrig gjort.
Om det är okej så ska jag ägna en stund åt att läsa gamla dagböcker.
Okej.
Oj, vilka dagböcker!
När började du skriva dagbok?
Inte förrän jag kände att mitt liv höll på att rasa samman.
Den här heter "Dagbok nummer ett.
Onämnbara saker och annat privat."
Varför skrev du inte för hand?
Jag ville bara få ner det på papper, dålig text och allt. Misstag.
- Satsradning. - Alla möjliga fel.
- Alla tankarna. - Ja.
Här skrev jag om min terapeut.
"I dag sågade terapeuten min dumma tanke att jag kanske är flicka, inte pojke."
- Oj. -"Hon köper det inte.
- Hon sa att jag lever i en fantasivärld." - Jösses.
"Känslorna av illamående och avsky
när jag har på mig herrkläder var inget hon kunde förstå.
Hon bad mig beskriva känslorna, men jag kunde inte.
Hon verkade tro att damkläderna berodde på trots och ilska.
Hon har en teori.
Jag, å andra sidan, tappar allt mer tron på teorier."
- Få se. Det var för sju år sedan. - Oj.
- Jag köper snacks. Du tar stolarna. - Okej.
Vad mycket du köpte.
Vi är på bilresa, kompis. Gillar du Pringles?
- Jag älskar Pringles. - Jag visste inte vilka du gillar.
Är du redo för den här? Fuego.
Okej.
- Jag äter inte Fuego-Pringles. - Det gör du visst.
Scorchin' BBQ.
- Från Scorchin'-kollektionen. - Det är... Ja.
Vi måste ransonera.
Vi kanske inte ser nån mer Walmart.
Vi måste ransonera, i fall vi får punktering.
Ja, precis.
Jag tänkte på en grej som jag vill fråga.
Var du osäker på hur du skulle prata med mig när jag kom ut?
Ibland tror jag att folk som inte är trans
är rädda att säga fel saker när jag är med.
- Det är det jag menar. - Ja.
När vi sågs visste jag inte,
så jag var nyfiken på om det var något som...
Jag var nog...
...lite nervös, ja.
- Okej. - För att...
Jag var nervös.
Jag har klänning.
- Ja. - Det var läskigt.
Jag antar att jag var osäker på
de nya reglerna.
- Okej. - Om det fanns några sådana.
- Ja. - Om det skulle vara...
Du vet.
Hur mycket som hade förändrats eller var som förut.
Ja, det är klurigt, förändring och likhet.
Men vänner har inga regler, det är det jag vill säga.
- Men så... - Ja.
- Du lugnade mig omedelbart. - Ja.
Ja, för jag vet ju att du inte har några onda avsikter.
Jag kan inte bli arg, vad du än säger.
Ja.
Vad mer köpte jag? Mer Pringles.
Philly Cheesesteak.
Jäklar!
Mannen!
- Kvinnan då? - Kvinnan då?
- Du är fortfarande kvinnan! - Kvinnan! Ja!
Sådär ja!
- Igång igen. - På benen igen, ja då.
Varför stannar vi inte på sunkiga hak varje morgon?
- Jag vet inte. - De är mina favoritrestauranger.
Mecka. Vi är i Mecka.
Hejsan.
- Hej, hur är det? - Sitt var ni vill.
Tack.
Kimberly, gillar du allt?
- All-Star är vår bästa. - Ja.
- Den ska jag ha. - Två ägg, vitt bröd med russin.
Bacon, skinka eller korv, en våffla eller scones och sås.
- Kan jag få två? - Absolut.
Nej, jag skojar bara.
Och du, sir?
- Ma'am. - Ma'am, förlåt.
Det är okej. Ingen fara.
Jag tar en All-Star Special.
Okej. Tack så mycket, jag ska ta era menyer.
- Varsågod. - Toppen.
Ja.
Beställning.
Jag gillar inte att bli felkönad, men vad kan man göra?
Det är...
Det kommer att hä...
Det händer, men vet du vad du borde göra?
Du borde säga: "Vad vill du ha, lilla kvinnodamen?"
-"Och till den lilla damen..." - Damen.
- Du behöver inte. - Damen.
- Vem har vitt bröd? - Jag har vitt.
- Det vita är mitt. - Varsågod.
Ser du fram emot matchen, förresten?
Ja, men jag ska vara ärlig.
Att gå förbi alla de där snubbarna i en snubbig miljö
har varit det svåraste med min...
- Ja. - ...transition.
Jag var en sån. Jag gick på basketmatcher, jag känner till kulturen.
Jag ska återvända till den,
och det är mycket inom mig som inte gillar det som händer.
- Ja. - Jag är inte helt bekväm med det.
- Nu kör vi. - Nu kör vi.
När jag går in på basketarenan...
- Du är jättesnygg. - Tack.
- Jag älskar jackan. - Jag försökte.
...är jag en kvinna och det är så jag vill bli sedd.
Men jag vet inte om det bara är att de kanske inte ser mig så.
Det här är konstigt, men jag kanske inte ser mig själv så.
Men att du tar täten
gör det jävligt mycket lättare än om jag var ensam,
och det måste jag komma ihåg under resan.
För det här är såklart lite av en räkmacka,
men jag säger inte att det blir enkelt.
Men du, vi har varit på många Lakersmatcher.
Ja.
Jag har aldrig sett Jack Nicholson eller Leonardo DiCaprio.
Jag har aldrig sett Vince Vaughn på en basketmatch bredvid sin transvän.
- Ja. - Jag har aldrig sett det.
Det är komplicerat, för jag använde alltid sport
som ett sätt att visa folk att jag inte var kvinna.
Inte för att kvinnor inte kan gilla sport, men jag försökte, du vet...
- Ja, du... - Jag försökte vara en snubbe.
Genom att göra det hela tiden lärde jag mig mycket om sport,
och jag gillar det.
- Ja! - Ja!
Wow.
Okej, Pacerfans. Jag vill höra jubel.
Jag har en speciell gäst.
Jag vill höra er jubla, Pacerfans!
Vad tycker vi om Sixers?
Vad tycker vi om Pacers?
Sixers!
Pacers!
Tack, Indianapolis. Jag är här med min vän, Harper Steele.
- Hon har precis transitionerat. - Det börjar. Matchen är igång.
Indy, ni har bara gett oss kärlek.
- Det har börjat. - Tack!
Härligt att se Will Ferrell här.
Där har vi guvernören.
Han försöker få bort dem från planen så att matchen kan komma igång.
Så ni kör tvärs över landet? Hur hamnade ni här?
Harper och jag har känt varandra i 30 år,
och vi kör tvärs över landet.
- Till basketarenor eller? - Nej, det här var bara...
Det här är vårt första idrottsevenemang sedan Harpers transition.
Pacers var vänliga nog att släppa in oss.
Pacers startar med en poängs ledning.
- Var det guvernören i den här delstaten? - Ja.
Vad heter han?
Eric Holcomb.
- Holcomb? - Japp.
Var ser du det?
Vi börjar med senaste nytt från Indianapolis.
Guvernör Eric Holcomb har signerat ett lagförslag
som förbjuder könsbekräftande vård för minderåriga...
Ett antal lagförslag om sjukvård, tillgång till toaletter...
Fler än 70 hbtq-förslag har lämnats in i Texas.
...Kansas är den 20:e delstaten...
North Dakotas republikanska guvernör lagstiftade om att begränsa...
...definitionen av kön i Tennessee.
...lagtexten säger: "behålla biologiskt kön som...
Transsexualism måste utrotas fullständigt från det offentliga.
Det var ett misstag.
- Jaså? - Jag...
Jag väntade mig inte att vi skulle träffa Indianas guvernör.
Såklart.
- Han frågade vad vi gjorde. - Ja.
Vi berättade det, och han verkade vara...
- Okej med det. -"Toppen."
Jag önskar att jag hade haft sinnesnärvaro att fråga:
"Vad är din inställning till transpersoner?" Eller: "Vad..."
Jag visste inte att det var guvernören, men sedan var det nån som sa något...
Jag hörde: "Jag vill att ni ska träffa guvernören."
Och jag kände...
Sånt måste hända dig ofta. Foton du inte vill vara med i.
Ja.
- Det händer inte mig så ofta. - Okej.
Nån kommer in, och så ligger det nån på golvet och fotar.
"Den här personen är med Will Ferrell." Sen är jag på bild med guvernören,
vars politik jag inte känner till.
- Ja. - Jag menar...
Det är grejen. Det var...
- Nej. - Det var dumt.
Det var då jag borde ha...
Bara för att se vad han skulle säga.
Ja.
Men att gå in på arenan...
Ja.
- Tjugotusen personer, va? - Ja.
Hur kändes det?
Jag vet att allt det här kommer att göra det lättare för mig
att gå in på sådana ställen senare. Jag gjorde det. Det är gjort.
Jag vill ha mer av det på den här resan.
Jag kommer att behöva gå undan ibland och bara...
- Ja. - ...känna efter hur det känns.
Ensam.
- Ja, självklart. - Ja.
VÄLKOMMEN TILL ILLINOIS
Det är fascinerande. Det finns så många transpersoner
runtom i landet, som lever sina liv på såna här ställen.
Ja.
Jag skulle vilja få kontakt med fler sådana människor.
Vi ska till Peoria.
Vi ska träffa en kvinna där, hon heter Dana Garber.
Hon transitionerade sent i livet
och har engagerat sig mycket i Peorias transpersoner,
vilket är fascinerande
eftersom jag inte kände några transpersoner när jag växte upp.
Ja.
Tack för att vi får komma till din stad.
Ja.
Kommer du härifrån?
- Ja, från Pekin. - Okej.
Jag har bott här hela livet.
- Wow. - Japp.
Transitionerade du som jag?
Jag är 61, så...
- Jag är 65. - Okej.
Jag började... Jag kom ut till min familj när jag var 55.
Oj. Det är...
- Väldigt likt Harper. - Ja.
Jag vet ju av egen erfarenhet, men jag gissar att det var svårt.
- Ja. - Ja.
Jag visste för länge sedan
att jag borde ha varit en flicka.
Min första dag i förskolan
satte jag mig med tjejerna.
Läraren pratade om klassens regler.
Hon gick med oss till toan.
Jag ställde mig i tjejkön, hon tog min hand och sa:
"Nej, raring. Du ska stå i killkön. Du är en kille."
Alla började reta mig.
Så jag fick en panikattack och gick in på toa och kräktes.
Läraren kom in och frågade om jag var sjuk.
Hon ringde mamma som kom och hämtade mig,
och jag berättade vad som hade hänt.
Hon sa: "Du är en pojke.
Du kan inte gå in med flickorna. Du har andra kroppsdelar."
- Jag visste inte det. - Okej.
Det handlade inte om kroppsdelar.
Det handlade om vem jag var här inne.
Vad var det för fel på mig, liksom?
Jag bad till Jesus varje kväll när jag gick i grundskolan,
att han skulle laga mig eller döda mig. Det ena eller det andra.
- Det var hemskt. - Ja.
"Varför är jag så här?"
Jag började må väldigt psykiskt dåligt, och ett tag var jag självmordsbenägen.
Jag tänkte att det enda sättet...
"Jag vill egentligen inte dö,
men jag vill inte fortsätta så här heller."
Då började jag gå till en kurator, och min kurator var fantastisk.
Hon sa: "Om du vill göra det, testa!"
För jag levde inte ett autentiskt liv.
Ja.
Min erfarenhet var att jag hade en... inte alls bra terapeut.
- Du vet hur det är ibland. - Ja.
Och långt senare hittade jag en bättre genusterapeut
och vi fortsatte prata.
Det tog ett år, men när jag tog mitt första östrogenpiller...
Det är lite fånigt, men det första östrogenpillret kändes magiskt.
"Den bästa känslan nånsin."
Man märker ju inget på månader, men jag kände bara:
"Varför väntade jag så länge? Det är underbart."
- Samma här. - Ja.
Har du mött något hat här, eller...
Det har varit några incidenter.
Min röst gör att jag ofta blir felkönad, och jag...
- Du avskyr din röst. - Jag avskyr den.
Jag gillar att kunna passera.
- Ja. - Jag vill kunna passera.
Men... Rösten var hemsk.
Jag vill inte ha en djup, manlig röst.
Jag kände också så ett tag.
- Jag gick en röstterapikurs. - Ja.
Men en kväll satte jag mig och tänkte:
"Gör jag det för min skull eller för samhället?"
Ja, precis.
Jag insåg att jag gjorde det för alla utom mig själv.
Det här är min röst.
En stor del av att transitionera är att lära sig acceptera sig själv.
Jag vill bara säga att det är första gången jag gör det här.
Jag kan inte sjunga.
- Det gör inget! - Det är ingen sångtävling!
- Det gör nog inget. - Okej.
Vad sägs om Sonny och Cher?
Tar du den här?
- Jag fixar det. - Ta första raden.
Ja!
DAG 8
Sången i går kväll.
- Du var bra med micken. - Nej, jag kan inte hålla i en mick.
- Jag har aldrig sett dig sån förut. - Det var fantastiskt.
Tycker du att vi ska ha... Det kan bli kul.
Okej.
...ett ledmotiv för den här resan?
- Vi kan ringa nån. - Vem tänker du på?
- Fred Armisen finns ju. - Fred.
Vem mer känner vi som skriver bra låtar?
Forte?
Ja, Will Forte.
Har du nånsin haft en mexikansk plats Som suttit på ditt fejs?
- Otroligt musikalisk. - Ja.
- Molly. - Molly Shannon.
Är det inte romantiskt?
- Wiig, då? - Kristen Wiig.
...festa med de bästa
Och jag ska gå ner till floden
Jag ringer Wiig.
Wi...
- Hej, Wiig. - Hej, Kristen.
- Hej! Herregud! - Hej.
Se på er. Hur är läget?
Vi försöker komma på ett ledmotiv.
- Okej. - Så...
Vi tänkte att du är en av våra vänner
och du är otroligt begåvad på många olika sätt,
så du kan säkert komma på en låt.
Jag... Ja. Vill ni... Ska det vara...?
- Vi har tänkt på det. - ...vänner på bilresa?
Vänner på bilresa, absolut.
Harper och Will och sånt.
Jag vill att det ska vara jazzigt.
- Upptempo. - Ja.
- Men inte för uppåt. - Och lite...
- Jag ska anteckna. - Ja.
Men sen ska man haja till, börja fundera och kanske få tårar i ögonen.
Ja, man ska få tårar i ögonen.
Och lite country, för vi är ute på landet.
- Så upptempo, jazz, kul... - Jazzigt.
Roligt, men man ska börja gråta.
Ja, man måste gråta.
- Tårar i ögonen, kul. - Jazzigt.
- Glöm inte jazzigt. - Och lite country.
- Ja, glöm inte jazzigt. - Okej.
- Tack så mycket. - Älskar er. Kul att se er, jag ska...
Ja, alltså, ta den tid du behöver, men under de närmsta dagarna eller så.
- Oj, okej. - Ja.
- Hej då, hörni. - Hej då, Kristen.
Jag tror att hon fattar.
- Ja, det blir bra. - Japp.
Jag har en fråga.
Tycker du att du kör sämre nu, som kvinnlig förare?
Det var det dummaste... Nej, det är så... Dra åt helvete.
- Där satt den! - Men det gör jag. Ja.
- Hej. - Hur är läget?
Känner du igen honom? Han är en Hollywoodstjärna.
Jaså? Nej.
- Känner du inte igen honom? - Det är okej. Stäng rutan.
- Det är min syster, bäst att jag svarar. - Okej.
Hej, Eleanor.
Jag sätter dig på högtalare så att Will kan ställa frågor.
- Okej. - Jag vill inte tränga mig på.
- Är det okej att jag sover över? - Självklart är det okej.
Har du en luftfuktare i mitt rum?
- Jag... Lyssna inte på din syster. - Skäm inte...
Skäm inte bort honom.
Will får sova på soffan.
Vilka produkter har du i gästbadrummet?
Sluta!
Säg till Will att jag ställer in min Chanelkräm där.
Tack.
- Jag känner det. - Ja, jag märker det.
Jag närmar mig Iowa City, och det känns.
Det här är hemmaplan. Du är glad.
Kära nån.
Fantastiskt. Jag älskar det.
- Hej. - Hej.
- Kul att ses. - Det här är min vän, Will Ferrell.
- Hej, Will. - Hej.
Borde det här vara en present?
Tack.
- Gillar du Pringles? - Jag älskar dem.
- Precis runt hörnet. - Okej. Badrummet är förresten där inne.
- Tack, det här är toppen. - Ja.
Eleanor, hur reagerade du när du fick höra det?
Jag blev överraskad.
Och jag reagerade nog med sorg.
Ja.
Orsaken till att jag kände sorg
var för att jag tänkte på hur mycket Harper måste ha lidit under åren.
Och jag förstod hur svårt det var att komma ut.
Så det viktigaste för mig var att inte vara försiktig i mitt svar,
utan att svara snabbt.
Det gjorde du.
Så att hon skulle veta att jag inte behövde tänka på saken.
- Vi får prata mer senare. - Ja.
Jag tror att du sa, och det var
så hjärtevärmande: "Bra, jag har alltid velat ha en syster."
- Ja, det sa jag. - Så sa du.
Bara så där.
Jag tänkte berätta en rolig historia som jag brukar tänka på.
Jag tror att det var i åttan.
Eleanor gav mig ett par utsvängda byxor som hon inte längre ville ha.
Det var vita utsvängda byxor med fransar.
När jag fick dem blev de mitt favoritplagg.
Jag hade på dem jämt.
Jag åkte till skejtparken med mina skejtvänner.
Ja.
Vi skejtade den kvällen och jag mådde finfint i mina vita...
- Dina vita utsvängda byxor. - Ja.
När jag gick från skejtparken sa jag:
"Vi måste göra om det nästa vecka."
Och nån sa: "Ja, men skippa bögbyxorna."
Då var det färdigt för de byxorna.
Tänkte du inte: "Håll käften, de är coola."
Det har hänt så många gånger att Harpers försök att ta sig ut
har gått om intet. Om och om igen.
Och jag minns det tillfället så tydligt.
Eleanor, du har inte rört dina Pringles.
- Gräddfil och lök. - Jag glömde.
- Okej, du har... - Känner du till deras Scorched-chips?
- Nej. - Okej.
- De är nog för starka. - Jag tror det.
Tack så mycket.
En liten smakbit av... Ta inte...
Var kommer de här ifrån?
- Från en Walmart i Indianapolis. - De smakar annorlunda.
- Det märks att de är från Indiana. - Ja, definitivt.
SKOLDAGSBILDER MORGONDAGENS SKATT
Få se vad vi har här. Det där är...
Jag tror att mamma sparade det här.
Oj.
Det är små skolfoton på en gullig, förvirrad Harper Steele.
Det var i den åldern som jag började känna mig konstig.
- Ja. - Och...
Man börjar tänka
att alla känner likadant, så man säger inget om det.
"Alla känner väl så?"
Varje gång jag ser en sån här bild på mig...
Här är jag i tidningen. Jag brukade åka på enhjuling.
Jag åkte runt i hela Iowa City på enhjulingen.
Jag älskar den här bilden. Det är...
Alltid när jag ser mig själv som en liten flicka.
Jag svär, jag älskar det här fotot.
Ja.
Attans.
Ja, här är det.
Det här är huset jag växte upp i.
Jag skejtade. Jag gjorde alla mina tidiga trick här.
- Jag hoppade stav här borta. - Längs...
Ja, vi hade en... Min mamma byggde en liten...
Hon hjälpte mig att bygga en stavhoppsmatta av potatissäckar.
- Du sprang ditåt. - Ja.
Men på bakgården fanns...
- Där var gropen. - Okej.
Jag satte dit den och... Du vet, två meter.
Vad skulle jag göra, leka med andra? Nej, jag hoppade stav.
Jag kom hem från skolan en dag och var uttråkad.
Så jag låtsades vara full på vägen hem och...
Den kan jag åka på.
Får jag åka?
Får hon låna din enhjuling en stund?
Kan hon få åka på din enhjuling?
- Varför det? - Hon vet också hur man gör.
- Visst. - Tack.
Jag har högklackat, så det blir kanske svårt.
- Vad heter du? - Quinn. Och du?
- Det är Will Ferrell. - Coolt.
Jag har den här, så går det bra när jag ramlar.
Hon skröt om att kunna åka enhjuling.
Är det ditt transportmedel?
Det var mitt transportmedel på högstadiet.
- Ge mig ett ögonblick. - Ja.
- Det är många år sen, okej? - Okej.
- Men när man är uppe... - Oj!
Ja, när man är uppe. Så ja.
Nu kör vi. Jösses.
Herregud.
Nej. Det är så vingligt.
Jag bodde på en sån här i åratal.
- La-di-da, på en söndagseftermiddag - Okej. Jäklar.
- I Iowa City - Sådär ja.
- Hej, Harper. Kul att ses. - Hej, Will. Läget?
Hej då.
Oj.
Tack för att vi fick låna den.
Ja. Ha en bra dag.
- Tack så mycket. - Varsågod.
- Sånt gjorde jag. - Jag är förbluffad.
Wow.
Jag åkte till skolan så där varje dag i två år.
- Det känns jättekonstigt. - Jag vet.
- Tack, Eleanor. - Okej.
- Har du tillräckligt med Pringles? - Jag har kvar lite, men tack.
- Okej. - Jag gillade dem.
Titta.
- Titta på snön! - Jag vet.
Räknas det här som en snöstorm?
- Inte ens i närheten. - Okej.
Det här är lätt snöfall.
- Flingorna ser stora ut. - Nej, det är bara pyttelite.
- Det är en snöstorm. - Det är inte pyttelite längre.
- Jag får nog medge det. - Jag sa ju det.
Jag är jättenyfiken.
Jag vet inte. Jag har aldrig frågat...
Fråga på.
- Fråga. - Hur känns brösten?
Du har bröst nu.
Jag älskar mina bröst.
När du vaknade efter operationen, var det...
Jag vill tro att det var...
Var det som att änglarna sjöng?
Jag brukar säga att det var puberteten på fyra timmar.
Men så fort jag vaknade
kände jag:
-"Det är fantastiskt." - Ja.
Varje gång jag har gjort nåt som har fått mig att må bättre i min kropp...
- Ja. - För min egen skull.
- Det känns otroligt. - Det har varit...
- Spännande. - Ja. Full fart framåt.
- Japp. - Så...
- Vad bra. - Det är min erfarenhet av brösten.
Okej. Det här är en stor fråga,
men vi kanske sparar den till senare.
Du är min vän. Alla mina vänner får gärna ställa de här frågorna.
Jag är inte rädd att prata om det.
Tror du att du kommer att vilja göra fler fysiska förändringar?
- Kanske. - I framtiden.
När jag började tänka på att transitionera,
underlivskirurgi och sånt, tänkte jag: "Tja, jag är 61.
Jag kommer inte att ha ett jätteaktivt sexliv."
- Men så har man dysforin. - Ja.
Att titta i spegeln och se nåt som inte stämmer med hur det känns.
- Så... - Ja.
- Jag vet inte. Det är svårt att svara på. - Ja.
Har du några fler bröstfrågor?
- Nej, men jag ville fråga... - Okej.
Har du...
Har du shoppat på damhyllan sen du fick en egen hylla?
Mycket bra.
Will Ferrell vinner Årets bästa skämt.
Tack. Jag visste det så fort jag sa det. Årets bästa skämt.
Jag hatar att analysera komedi, men inte i det här fallet.
Bryt ner det. Du måste bryta ner det.
-"Vad gjorde han egentligen?" - Låt mig förklara hur han kom dit.
Will började med: "När du fick en egen hylla."
Kopplingen är: "Har du..."
"...shoppat på damhyllan?"
- Herregud. - Två olika hyllor.
En av dem är annorlunda, men båda är hyllor.
- Wow. - Ja.
- Tack. - Har du sett några kändisar i dag?
- Nej. - Okej.
Bara dig.
- Ja! - Ja!
- Fyrverkerier... - En fyrverkerivärld!
- Det är enormt. - Herregud.
Heliga Nishiki!
Jag vill ha nåt farligt.
Åh, Gator Gun.
Det där är en Honey Badger.
Ställ ner den. Dra ut stubinen eller ta bort etiketten.
- Sen tänder du på... - Och springer.
Hur många rena kalsonger har du kvar?
Det börjar bli...
- På upphällningen? - Japp.
TVÄTTOMAT
VÄXEL
Så... Vi är på väg till Meeker i Oklahoma.
Ja.
Det ligger i kategorin
ställen du skulle ha gått till utan att fundera.
Hur känns det? Vad tänker du?
Jag är nervös och ängslig, typ...
Jag älskar såna här ställen. Du vet att jag har tillbringat livet med
att köra tvärs igenom landet till småstäder som den här,
stanna på barer, dricka och träffa folk.
Men jag vet inte om jag kan göra det längre.
Okej.
Ring mig om det inte känns bra.
Vet du vad?
- Jag sätter dig på kortnummer. - Ja.
- Så rusar du och ditt fejs in. - Japp.
- Jag kan gå in med dig direkt. - Nej.
Det skulle kännas bättre, men jag vill prova det så här.
Jag kommer inte att kunna testa det själv.
- Så jag gör det nu. - Ja.
HOJÅKARE VÄLKOMNA
TRUMP LAG OCH ORDNING
JÄVLA BIDEN
Hur är läget?
- Bara bra. Själv då? - Det är bra.
- Vad heter du? - Dominique.
Dominique. Harper Steele.
Harper Steele.
- Vad är det? - Vem är du?
- Jag heter Harper. Vem är du? - Jag är Mama T.
- Är du Mama T? - Ja.
- Jag har hört talas om dig. - Ja.
Jag har inte hört talas om henne. Aldrig.
- Vi skojar bara. - Okej.
Är ni från Oklahoma?
Nej, det är okej. Jag har varit...
Det var därför jag kom hit. Jag har varit på många barer, så...
Jag känner efter om jag kan fortsätta med det efter att ha transitionerat.
- Tack, Oklahoma. - Var kommer du ifrån?
- Jag är från Iowa. - Iowa!
Ja, Iowa, men jag bor i New York nu.
- Okej, på östkusten. - Ja, jag bor på östkusten.
Hur går det för er grabbar där borta?
- Eller tjejer. - Jag... Tack.
Jag tycker bättre om Iowa, men jag tjänar inga pengar där, så...
- Jaså? - Ja, jag skriver för tv.
Jag ska messa min vän. Han parkerar bilen.
- Hallå? - Hej.
Hej.
- Kom in. - Okej.
Hej.
Jag vill att du ska träffa mina vänner.
- Är det Will Ferrell? - Ja, det är det.
På riktigt?
- Det här är min vän Harper. - Läget?
- Trevligt att träffas, mannen. - Ingen man.
- Hon, men det är okej. - Hon.
- Förlåt. - Det gör inget, du kan försöka igen.
- Ja. - Ja.
Jag transitionerade för ett och ett halvt år sen.
Och nu vill Will åka ut, mitt i landet med mig.
- Herregud, det låter jättekul. - Coolt.
Jag gillar att du stöttar din vän.
Det är fantastiskt. Man ser inte så mycket sånt numera.
Ja.
Jag har många...
- Jag måste bjuda er på en öl. - Har du många transvänner?
- Inte trans, men bi. - Jaså? Du har?
- Jaså? - Ja. Absolut.
- Visst. - Harper, de är ursprungsbefolkning.
- De vill sjunga en... - Ursprungsamerika, nu kör vi.
Det här är en bit av Oklahoma och Ursprungsamerika.
Ja!
- Trevligt att träffas. - Wow.
- Välkomna till Oklahoma. - Fint.
- Välkomna till Ursprungsamerika. - Precis.
- Tack. - Tack.
Wow.
Ha en bra dag. Trevligt att träffas.
Det där var väldigt...
- Jag försökte ge dig lite Oklahoma. - Jag är rörd, kompis.
- Hoppas att ni trivs här. - Tack för att ni kom.
- Tack för att vi fick komma. - Japp.
Ha en trevlig kväll.
- Hej. - Jag är Travis Cobb.
Hej. Det här är min vän Harper.
- Harper. - Trevligt att träffas.
Jag brukade åka till såna här ställen när jag fortfarande var kille.
Sen transitionerade jag och blev lite rädd, eftersom...
- Du vet vad jag menar. - Ja.
- Var inte rädd. - Okej.
- Om du gillar det ska du komma hit. - Okej, tack.
- Eller hur? - Ja.
- Tänk inte på det. - Nej, jag tycker...
Det känns bra att höra.
Det kändes inte så, för man hör en massa hemska saker.
- Är du lycklig? - Ja, 100 % lyckligare. Absolut.
Tack. Det var ett nöje.
Jag är lite chockad.
Och det beror inte på dem utan på mig.
Jag är egentligen inte rädd för dem.
Okej.
Jag är rädd för att hata mig själv.
Oj.
"Du är ett missfoster. Vad gör du här?"
Det ligger där under ytan, och sen...
Ja.
Jisses.
- Det är lugnt, jag bara... - Mår du bra?
Jag... Herregud.
- Ja. - Ja.
Tack, kompis.
December 2016.
"Vissa morgnar är som den här.
Jag vaknar utan koppling till världen,
säker på att för att få kontakt med en kvinna eller man,
måste jag ljuga och dölja mig själv.
Det är väldigt deprimerande.
Jag drömmer om en värld där jag kan visa min sårbarhet för alla,
tills den blir min styrka.
Jag längtar efter det."
Det är en sak jag tänkte fråga om...
- Ja. - ...som vi inte har nämnt.
Jag antar att du vill börja dejta?
- Ja. - Eller hur? Och du vill...
Vill du gå till barer och ragga upp nån
eller bli uppraggad, den sortens möten?
Jag är en monogam person.
- Ja. - Och jag är optimistisk.
Jag är 61, men jag skulle gärna ha ett förhållande igen.
Och när du tänker på det, vill du träffa en transkvinna?
Visst.
- Man? Eller... Ja. - Visst.
Okej, jag fattar.
Det låter lite töntigt, men min typ är...
- Det är ett oskrivet blad nu. - Ja.
Den jag kan vakna med på morgonen, dricka kaffe i sängen med
och prata med om filmen vi såg kvällen innan.
- Det är huvudsaken. - Det är...
- Ja. - Jag vet att det låter töntigt.
Men jag väntar på den upplevelsen,
och jag är 61, så klockan tickar.
"Välkommen till Texas."
Ja. "Välkommen till Texas."
VÄLKOMMEN TILL TEXAS
Ta en sexig bild.
Så ja!
- På tre. - Ja.
- Texas! - Texas!
Nämen!
"Gratis tvåkilosbiff." Det är på Big Texan.
Okej, vi går dit ikväll.
Men man måste äta upp den på en timme.
- En timme? - Jag tror det stod så.
Det klarar du.
Jag vet inte om jag kan,
men jag vet en viss detektiv från den viktorianska eran
som skulle tycka att det var gott.
Nej.
- Jodå. - Jösses.
Mina damer och herrar,
världens bästa privatdetektiv, Sherlock Holmes.
Ricky Bobby!
Inte Ricky Bobby. Sherlock Holmes.
Jag packade den i hopp om...
- Ja. - ...att kunna överraska dig.
Och så blev det.
- Jösses. - Hej, hur är läget?
- Välsignat. - Trevligt att träffas.
- Hur vill du presenteras? - Sherlock Holmes från London, England.
- Med sin gäst, Harper Steele. - Harper Steele.
- Miss Harper Steele. - Miss Harper Steele?
- Miss Harper Steele. - Absolut.
Här har vi Sherlock Holmes, ända från London, England,
med sin gäst, Harper Steele. Miss Harper Steele.
Han har en timme på sig att äta två kilo biff.
Kan jag få en öl?
Jag äter av nervositet.
Jag har levt under lupp olika delar av livet.
- Ja. - Men det här överträffar allt.
TEXAS ÄR INTE HOLLYWOOD STICK HÄRIFRÅN, HEDNINGAR
VAD FAN ÄR DET PÅ ANDRA SIDAN BORDET?
MENAR DU INTE MR HARPER STEEL?
UNDRAR OM SHERLOCK KAN LISTA UT ATT HAN ÄTER MED EN MAN...
MR ANDREW STEELE
HAN ÄR ALLT SOM TEXAS INTE ÄR
TEXASFOLKET GILLADE INTE TRANSSNUBBEN
LIBERALJÄVELN WILL FERRELL
VEM ÄR VARELSEN MITT EMOT SHERLOCK?
Igår kväll var...
Lokalen började kännas väldigt fel,
och allt folk som samlas så snabbt.
Det kändes lite som om
jag var ett skyltobjekt.
Och plötsligt kändes det inte så bra.
Förstår du?
Det sorgligaste är...
...att jag känner...
Jisses.
Jag känner att jag svek dig där och då.
- Nej då. - Förstår du?
Och...
Jag tänkte: "Fan också.
Vi måste tänka på Harpers säkerhet."
Då kände jag... Ja.
Jag tänkte läsa några av alla tweetar som vi har fått
sen vi påbörjade vår resa. Vill du höra den här?
"Det är viktigt att ha ännu en transa att visa för barnen."
"Det är så trendigt och coolt att till och med Will Ferrell gör det."
"Kasst att Will Ferrell går på sin första Pacersmatch
med en transkvinna. Vem är snubben?"
Men här är en som är bra.
"Will Ferrell var i Iowa City idag.
Han och Ryan Reynolds gör en dokumentär
för att stötta transrättigheter."
Ryan...
Jag insåg inte att Ryan är med i allt.
- Här är en om dig. - Okej.
- Vill du höra den? - Ja.
"Toppen, en satanistisk Illuminatipedofil i Iowa."
- Är det jag? - Ja. Vad tycker du om det?
Det känns bara löjligt. Jag har ingen känslomässig... Alltså...
Man ska inte underskatta hur stor skada allt sånt där gör.
När man är trans får man mycket sån skit,
och den fastnar i huvudet.
- De där tweetarna fastnar. - Ja.
När hatet riktas mot mig och mot transpersoner,
säger de: "Du är ingen kvinna. Du blir aldrig en kvinna."
Okej. Jag är en transkvinna. Det är okej för mig.
- Men jag känner nåt, okej? - Ja.
Och det är inte osunt.
Det har gjort mig friskare på många sätt.
- Ja. - Det räddade mitt liv.
Och jag skojar inte om det.
Var du nånsin riktigt nära att...
Jag vet att du hade mörka tankar, men självmord... Hade du...
Var det så illa nån gång?
- Ja, jag... - Ja.
För kanske sex år sen
gick jag till en vapenaffär,
och killen där
frågade:
"Är det för prickskytte eller säkerhet?"
Och jag sa bara "Oj," för jag vet inget om vapen.
- Inte jag heller. - Och jag...
"Tja, kanske båda, jag bor avskilt." Jag försökte ljuga.
Jag tog upp och tittade på den, och jag var livrädd.
- Herregud. - Jag gick därifrån.
Jag tänkte: "Jag kommer tillbaka. Jag ska tänka på saken."
Ända tills jag verkligen transitionerade ville jag inte ha en pistol nära.
- Det skulle kunna ge en impuls. - Ja.
För det fanns definitivt stunder då jag önskade att jag hade den.
Men från ögonblicket då jag transitionerade
ville jag bara leva.
- Bara leva. - Leva och fortsätta...
Herregud. Jag fick en gåva.
- ...vara den du är. - Ja.
Det här är redan häftigt.
Jag kopplar ihop Albuquerque så starkt med Harper,
för jag var här och jobbade på MacGruber
när vi fick veta att du skulle transitionera.
Det var här, för exakt ett år sen.
En del av mig känner att jag borde ha fattat beslutet för 40 år sen,
men då hade jag inte träffat er.
Jag skulle inte ha fått jobb på... och startat en komedivärld.
- Jag hade haft ett annat liv, så... - Ja.
Det hände för många bra saker.
Känner ni samma som jag? Lite...
- Ja, det är ganska högt. - Vänta.
- Vad är det? - Hör ni hundarna där nere?
Ja.
Tyst!
Få tyst på hunden!
Få tyst på hundjäveln!
Hela kvarteret är less på din hund!
Nu skäller fler hundar!
- Herregud. - Wow.
Nu skålar vi.
Det är en ära att få vara här.
Jag har så stor respekt för dig och den resa du har gjort,
och jag är så himla stolt och älskar dig jättemycket.
- Tack. - För er båda.
Och för att resten av resan ska bli lyckad.
- Jag ska smälla den rejält. - Okej.
Då så.
Oj.
Hoppsan, Kerstin.
SKJUT MED MASKINGEVÄR! SVÄNG NU
Vi borde ringa Kristen.
Vi har inte hört ett skvatt från den damen.
Lämna ett meddelande efter tonen.
Hej Kristen, det är Harper och Will.
Vi ville bara kolla hur det går med låten,
om det går. Om inte, så är det okej.
Och för att upprepa Harpers ord, känn ingen press.
- Ingen press. - Jag bara...
Vi ville bara veta hur det känns.
Är du nöjd med riktningen hittills?
- Okej, tack. - Tack.
FLAGSTAFF 20 MINUTER PHOENIX 144 MINUTER
Åh, Dunkin' Donuts.
- Nej. - Varför inte?
- Nej. - Bara den här gången?
Vi behöver aldrig stanna igen. Bara en enda gång.
Den här resan har varit hemsk.
Vi har inte stannat en enda gång. Jag ville ha Dunkin' Donuts.
Dumma resa.
Vi har bara pratat med transpersoner.
Vi har inte gjort nåt roligt.
Nämn en rolig sak.
- Vad gafflar du om? - Nämn en rolig sak.
Okej, men kom igen. Du kanske bara är hungrig.
Jag ville gå på Dunkin' Donuts. Det var det enda jag ville.
Jag får aldrig göra nåt som jag vill.
Hörni, kan nån ta en bild av oss?
- Visst. - Tack.
Kom Grand Canyon med?
- Självklart. - Man ser lite av den.
Okej.
- Var kommer ni ifrån? - New York.
Jag bor i New York.
- New York. Vi är också på bilresa. - Ja.
- Harper har transitionerat. - Ja, och vi ska...
Vi diskuterar vad det innebär för vår vänskap.
- Får jag ställa en fråga? - Absolut, gärna.
Jag undrar hur tidigt du visste, hur tidigt du ville göra det.
När jag växte upp i Iowa
var det omöjligt att tänka nåt sånt.
- Ja. - Så jag kunde nog inte...
Jag tänkte att jag var konstig. Det visste jag definitivt.
Men jag började också tänka att jag var konstig på ett normalt sätt.
För ungefär tio år sedan började det bubbla lite mer i mig.
- Wow. - Och jag...
Jag kämpade emot, pratade med terapeuter och...
- Ja. - Vet du vad? Jag är pensionerad terapeut.
Oj, okej.
Tidigt i min karriär, för 30 år sedan, hade jag en patient.
Han kom in och sa:
"Jag är lyckligt gift. Jag älskar min fru."
"Men jag tar på hennes kläder så ofta jag kan."
- Ja. -"Jag tror inte att jag är...
Jag vet inte vad jag är."
- Ja. - Hur hanterade du det?
- Jag var väldigt trångsynt. - Ja.
Lite rädd att kliva ut på okänd mark.
- Det var okänt för mig. - Ja.
Jag hade en sån terapeut som hindrade mig.
Jag...
Och återigen, jag säger inte...
Jag hindrade mig själv, så jag klandrar inte nån.
Jag försökte vara öppen och stöttande.
Men jag vet att många av mina subtila budskap var...
- Jag har haft det hela livet. -"Men du älskar ju din fru..."
Ja, jag vet. Så, ja...
- Du älskar din fru, ditt liv. - Ja.
-"Varför gör du så här?" - Ja.
- Kirurgi är en stor... -"Klarar du av det?" Det är...
Jag vet att jag var en stoppkloss i den mannens... personens liv.
- Här är din blå stol. - Okej.
Om du skulle döpa din öl, vad skulle den heta?
- Det är ingen tvekan. - Okej.
Cornelius Danderhoff.
- Heter din öl Cornelius Danderhoff? - Ja.
- Behåll det namnet. - Okej.
Det här är Dolores O'Brien. Jag ska dricka upp henne.
Men jag vill visa dig nåt.
Jag har nåt väldigt speciellt till min goda vän Cornelius Danderhoff.
Det är en jacka.
En drinkjacka.
En drink...
Jag ser egentligen inte Dolores som en dryck.
Men jag vet inte hur du vill se på saken.
Nej, Cornelius kommer att älska den.
Äh, lägg...
Kolla här.
Du är jättesöt, Dolores.
Din nya jacka påminner om min egen.
Du är förtjusande.
- Cornelius. Så sofistikerat. - Cornelius.
Vet du vad? Jag har en överraskning.
- Kolla så stilig du är, Cornelius. - Åh, Cornelius.
Cornelius, du behöver gå ner lite.
- Hjälp Cornelius att gå ner lite i vikt. - Jag...
- Kolla så stilig han är. - Kolla...
"Hej. Vill du gå på dejt nån gång?" "Nej". Det var lite väl framfusigt.
"Kära hjärtanes!"
- Är det första gången? - Ja.
- På en offentlig plats. - På offentlig plats.
Du tar en risk.
- Ja. - Jag vill att du ska känna dig bekväm.
Så...
Mark Spitz!
Dubbel kanonkula!
Är den inställd?
Det där är jävligt sexigt.
Chillar med Mark Spitz.
Okej.
Bra. Det är sexigt, jag hoppas att det syns.
Bada i en allmän bassäng, alltså.
- Jag älskar det verkligen. - Okej.
Jag hade velat ha en baddräkt som satt bättre,
men så känner nog alla kvinnor när det gäller baddräkter.
Det skulle kännas lite bekvämare med en välsittande baddräkt.
Jag tycker att du är snygg.
Tack. Jag tror att du verkligen menar det, eller hur?
Det är ironiskt att jag har gjort så många saker i bar överkropp,
i underkläder eller i badbyxor, men att jag är ganska blygsam.
Jag vet det.
Jag vet. Men när det gäller komedi, som du älskar...
- Vad som än krävs. - Du offrar dig själv.
Det var skönt att ingen var här.
För jag tog på mig badbyxor, och förr var jag komiskt otränad.
Nu är det mer: "Aj, aj." Inte kul.
- Jag vet att du är ärlig. - Ja.
Jag vet att du har några extra kilon på ställen där du inte vill ha det.
Ja.
Men när du tar på dig kostymen i D.C. är du en stilig karl.
För vår skönhet.
SISTA STOPPET INNAN VEGAS
- Vad vill du göra? - Inte min favoritstad.
- Du är ingen spelare. - Nej.
Du kan väl ta med mig ut på en fin middag?
De har femstjärniga restauranger i Vegas nu.
Du har inte betalat för nånting hittills, men jag är inte emot det.
- Okej. - Vi klär upp oss.
- Jag ska inte göra en Sherlock. - Okej.
Det kanske är en möjlighet att få en mer normal upplevelse.
Det skulle kännas bra, för det skulle vara
ännu en miljö som jag inte har vistats i.
Vi tar en kväll på stan.
SECOND HAND-BUTIK/DONATIONER
Tack, kompis.
- Klarar du dig där inne? - Ja. Jag ska gå in dit.
Jag ska se mig omkring och jag håller tummarna för
att jag hittar nåt kul till ikväll.
Vi ses sen.
- Hej då. - Hej då.
DRÄKTER OCH TEATERUTRUSTNING
Hej!
- Jag ska äta middag med en vän. - Okej.
Men jag behöver en förklädnad.
Jag behöver en realistisk...
Jag vill inte att folk ska veta att det är jag.
- Vill du ändra... - Jag är Will Ferrell.
- Ja. - Trevligt att träffas.
Så, ja...
Ikväll vill vi äta middag utan en kändis.
- Jag förstår. - Ja.
Du ska nog undvika starka färger så du inte drar till dig uppmärksamhet.
- Ja. - Nåt mer naturligt.
DAMER
Det här ser inte ut som nån som bor i Vegas. Snarare en besökare.
Intressant.
- Klänningsstorlekar är knäppa. - Ja.
- Jag provar den. - Fin.
- Visst är den? Tack. - Ja.
Jag gillar den. Den ser bättre ut så där.
LAS VEGAS BOULEVARD
Will?
William.
Herregud.
Vad är det som händer?
Herregud.
Jag är inte Will. Jag är David Abernathy.
Åh, David Abernathy. Har vi ett bord ikväll?
Det har vi.
Tackar.
- Sitt här. - Okej.
Så där.
Tack.
- Godkväll, ma'am. Sir. - Hej.
- Välkomna till SW Steakhouse. - Tack.
Det är ett sant nöje.
- Tack. Jag är David, det här är Harper. - Hej, jag heter John.
- Hej. - Angenämt.
- Jag är David Abernathy. - Förlåt?
- David Abernathy. - Jag är John Bortles.
Jag var manager åt Bette Midler ett tag, och åt Air Supply.
- Välkomna. - Vänta.
- Vi skulle vilja ha två Montague. - Montague.
Ett utmärkt val, det är en av våra signaturdrinkar.
Skål för...
- Skål för vårt lilla experiment. - Ja.
Jag kan inte avgöra om det funkar.
Inte jag heller, men...
Du har tagit smällarna hela den här resan.
Ja.
Och så ser inte livet ut för en riktig transperson.
Men när jag var i second hand-butiken
kände jag mig mycket mer bekväm, och det är ett resultat av resan.
- Ja. - Absolut.
- Typ... - En cocktail till?
Ja, jag tar gärna ett glas cab.
Tack, John.
Det är ett komplicerat ämne.
Ibland är det så att ju finare sminket är, desto mer ogillar jag mitt ansikte.
Ja...
Men du är...
...jättesnygg.
Det är nåt med den långsamma processen att bli
van vid den jag är.
Ja.
Ju "snyggare" jag blir,
desto mer ser jag bristerna.
Jag förstår vad du menar. "Jag visar min bästa sida..."
Precis. Och jag känner inte att jag...
Det gör mig väldigt medveten om mitt, tyvärr, väldigt maskulina ansikte.
Jag ser mig i spegeln och det är som att det kommer närmare.
Nu känner jag mer: "Oj, det finns saker att göra."
Men efter nästan två veckor med dig känner jag...
Jag är bara...
Jag är med Harper.
Jag glömmer bort...
- Dödnamnet? - Dödnamnet.
Det håller på att bli helt...
...utbytt, och jag vet inte.
Jag menar...
Känner du dig lyckligt lottad som får sitta mitt emot det här?
Jag känner mig lyckligt lottad som får sitta mitt emot
Bette Midlers gamla manager.
- Gamla manager. - Ja.
- Tror du att John... Här kommer han. - Bra.
Tror du att John vet att det är jag?
- Nickel & Nickel cabernet. - Tack, John.
Varsågod.
John är misstänksam.
- Var ärlig. - Han är mig på spåren.
Ja, John...
Tänk dig nån som åker på en resa med sin vän
och är med på allt.
Sluta.
Det finns bokstavligen en enda sak som hen vill göra.
- En enda kul grej. - Vi har gjort så mycket bra.
En enda kul sak som hen har drömt om,
som hen har skrivit om i dagboken.
- Du har aldrig sagt att du har skrivit om... - Jag har skrivit om Dunkin' Donuts.
"Kära dagbok..."
Idag är det dags.
...Jag har upptäckt nåt som heter..."
"Det har förändrat mitt liv. Det heter Dunkin' Donuts.
Varje donut är min vän."
- Nej. -"Jag har hittat min plats."
Det känns som att det är långt att gå.
- Går det bra? Ska jag ta den andra... - Kan du bära allt?
Det finns några stycken i min dagbok
som jag kände hör ihop med det här stället.
Den 27 november 2015.
"Det är dags för ännu en osäker julhelg.
Självmordstankar, ånger,
maniska dagdrömmar om ett tryggt liv i små gömda hus långt från världen,
där jag kan skapa och leva i fred.
Jag fantiserar om att äga en lägenhet i Mojave, Kalifornien.
Jag är fixerad vid att flytta till Mojave.
Jag kan inte sluta tänka på det."
"I december hittade jag ett hus i Trona, Kalifornien.
Det kostade 10 000 dollar och jag blev helt besatt av det.
Jag la ett bud,
och nu ser det ut som att jag kommer att äga det.
En egen plats där jag kan klä mig som kvinna, gå omkring som kvinna.
Långt från alla andra."
Hur länge har du haft det?
Jag köpte det för sex eller sju år sen.
Herregud.
Ja.
Jag letade efter...
...nånstans där jag kunde
komma bort från folk och...
Det var en sak jag gillade med det.
Att det var så långt ifrån allt annat?
Ja, det var gömt i ett nedgånget samhälle och...
Ja.
Jag kände att jag...
...passade in här.
Ja.
Eftersom...
Ja.
Jag...
Jag avskydde mig själv så mycket.
Fan också.
Jag kände mig som ett monster.
- Jag avskydde det. - Det är okej.
Ja, det är okej.
- Allt är okej. - Ja.
Så jag tänkte
att jag hade ett modernt hus här ute som jag kunde ta tag i.
Jag ska visa dig inuti, så får du se hur vandaliserat det blev.
Jag vill inte ha nåt med det att göra.
Jag tänkte precis fråga vad du har för plan.
- Skänka det till nån? - Ja.
Jag vet att det är...
Jag skulle vara kvinna här. Jag skulle...
Det var min plan. Men det gick inte att genomföra den,
för jag hade varit rädd här också,
så jag tänkte bara dra för gardinerna och gå runt i huset
och känna mig trygg.
- Kunde du nånsin klä dig här? - Ja. Det var...
Jag jobbade där inne i damkläder,
jag tog med mig damkläder och satt här ute på kvällarna i damkläder.
Det var underbart.
Men det är inte rätt väg. Det är inte så man ska göra.
Man kan inte gömma sig. Det kommer ikapp en, och det är dumt.
Jag vill inte vara rädd för folk längre. Det är för sorgligt och hemskt.
Jag får vara i världen.
- Förstår du? - Ja.
Dessutom...
...behöver jag inte ljuga för dig längre.
-"Du har ett knasigt hus." - Det är en grej jag håller på med.
Det är en lögn, och jag gillar inte det. Jag gillar inte att ljuga för mina vänner.
- Och nu är du här. - Jag vet.
En väldigt god vän som jag ljög för...
Och jag... Det var inte dåligt att jag försökte vara trygg,
för jag var rädd för hur folk skulle reagera.
Men jag vill inte göra det längre. Jag kan...
Jag har några hemligheter som du inte får veta.
Det finns några skivaffärer som jag aldrig berättar om.
- Jag ska dra det ur dig. - Nej. Det är hemligt, och...
Jag stal nåt från ditt hus en gång.
Det visste jag redan.
Du är en god vän.
Ska vi skjuta fyrverkerier?
Nu jäklar!
- Spännande! - Ge mig din tändare.
- Jag ställer den här. - Okej.
Okej.
Inte mot mig!
Oj!
Ja! Jisses!
- Gator Gun! - Gator Gun!
Gator Gun!
DAG 16
Va?
- Du... Det är vår sista dag. - Ja.
- Jag ser inte det du ser. - Vad står det?
Dunkin' Donuts.
Den här resan var dum om vi inte går på Dunkin' Donuts.
- Du måste skoja. - Hela resan var fånig.
Jag skulle ju vara ärlig.
Okej då.
Okej, vi svänger.
- Gissa vad. - Vänta.
- Ja. - Menar du det?
Ja.
Vad får det lov att vara?
Vad gillar du mest? Klassiska donuts eller Munchkins?
- Har du äppelmunkar? - Javisst!
Beställ nåt!
Jag behöver mer tid.
- Nej! - Nej!
En vanlig glaserad.
- Är du nöjd nu? Kom igen. - Ja.
- Jag stannar så att du kan äta. - Herregud.
- Vet du vad? - Ja.
De är kalla och goda.
- Jättegott. - Nästan 500 mil.
Jättegott.
Vad säger du om resan nu?
Ärligt talat, min bästa resa nånsin.
Det har varit en bra resa.
Harper!
- Herregud! - Så roligt att se dig.
Harper och Will, vad var det bästa med resan?
Det har varit många... Många saker.
Fick du veta nåt om Will som du inte visste innan,
eller nåt om Harper som du inte visste?
Jag hade ingen aning om den förtvivlan som Harper kände så länge.
- Det är... - Ja.
Och hon dolde den väl.
Det jag insåg om Will...
Vi har varit vänner i 27 år.
Men...
Jag menar...
Han älskar mig. Förstår du?
Nu har han sett mig bryta ihop.
Och jag har sett den där betongklumpen bryta ihop också.
Och jag vet inte, det...
Han var så engagerad i det här.
Han ansträngde sig för att...
...se till att jag inte skulle fara illa, och...
Det var bara... Det kändes väldigt fint.
Ja.
Otroligt.
Will, vilken färg ska du ta?
- Grön. - Hemlandets färg,
Den gröna ön.
- Jättefint. - Perfekt till St. Paddy's Day.
Vad ska vi säga?
Man vill inte störa den konstnärliga processen.
Samtalet har vidarekopplats...
Herregud!
Lämna ett meddelande efter tonen.
- Hej, Kristen. - Hej, Kristen.
Det är Will och Harper. Vi är...
Vi har nästan tagit oss genom landet.
Vi ska åka ner till stranden och...
- Vi kollar bara läget. - Ja.
Har du nåt du vill skicka
inom två till åtta minuter så vore det toppen.
- Kolla. Där är det. - Ja.
- Havet. - Vackert.
- Men visst känns det bra? - Ja.
- Det var en lång resa. - Ja.
- Jag vet. - Eller hur?
- Wow. - Underbart.
Vi har ställt de här stolarna på fina ställen.
- Ja. - Grand Canyon.
- Japp. - Mississippifloden.
Mäktiga Mississippi.
På en Walmartparkering.
- Jag glömmer aldrig det här. - Ja.
Vi kommer aldrig att glömma den här resan.
Oavsett om det är om en vecka eller om sex månader...
Ja.
- Glädjen... - Ja.
...jag kommer att känna när jag ser dig.
Jag har alltid känt den, men jag kom verkligen nära min vän Will.
- Jag... - Ja.
Jag kommer att komma på nåt i morgon som jag glömde fråga.
Saker jag borde ha sagt, som jag ville säga.
- Men... - Vi har tid.
- Vi har tid och... - Ja.
Jag har en present till dig.
- Har du? - Ja.
Eftersom en av...
Vi har ju pratat mycket om skönhet.
Ja.
- Att känna sig okej med... - Ja.
...med, du vet...
Oavsett om det är smink eller att hitta rätt klänning,
att må bra som kvinna, att vara vacker.
Så jag tänkte:
"Jag vet vad jag vill ge Harper efteråt."
Ett par egna diamantörhängen.
- Inte diamantörhängen. Seriöst? - Ja.
Herregud.
Så...
Bara...
...såklart som ett minne av resan, men också för att det är okej
att känna sig fin och göra fina saker för sig själv.
Herregud.
Jag vet inte... Jisses.
Det är så häftigt.
Det är så gulligt.
Visst?
Det här är speciellt.
- Jag hoppar i. - Oj!
Det är rätt så skönt!
Dolores.
Cornelius.
Vad händer nu?
För min del
så gör jag om det i morgon.
Jag ska tillbaka till New York, så jag kör tillbaka bilen.
Vad ska du göra?
Ingenting. Jag är helt ledig.
- Vill du åka tillbaka med mig? - Ja, vi gör om det.
- Vi tar en ny väg. - Ny väg. Toppen.
- Jag har många idéer. - Ja.
- Jag vet roliga ställen att stanna på. - Det blir kul.
Hej, det är Kristen. Jag...
Jag tror att låten är klar?
Jag hoppas att ni gillar den.
Här kommer den.
Harper och Will kör åt väst
Ett par gamla vänner
Ett par helt nya bröst
De ska ut och se Amerika
Oklart hur det går
Öppna för ett äventyr
Som påminner dem om
Att en vän är en vän är en vän
Ända hem
Kust till kust
Det tar 500 mil att komma inpå
Kunde Lewis och Clark
prata om så känsliga saker?
Det här större än så
Så mina vänner är djärvast
Harper och Will kör åt väst
Som Thelma och Louise
Men mycket mindre död
De ska ut och se Amerika
En kille och en tjej
Öppna för ett äventyr
Som påminner dem om
Att en vän är en vän är en vän
Ända hem
De hamnar rätt
Även när de inte hittar ord
De har känt varandra i en evighet
Nu hittar de sig själva
En helt magisk kvinna
Med sin vuxna alv
Det här är jazzpartiet
Jag tror inte att jag får plats
För annars hade jag åkt med
Men jag sjunger och ler
Med kärlek till er
Harper och Will kör åt väst
De letar inte guld
Det är ett vänskapstest
De ska ut och se Amerika
Gå sin egen väg
Öppna för ett äventyr
Som påminner dem om
Att en vän är en vän Är en vän är en vän
En vän är en vän är en vän
Ända hem
- Du ska nog ta högerfilen. - Vilken fil är jag i?
- Du är i... - Tack så mycket.
Undertexter: Lisbeth Pekkari