Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ollie, Ada, vine mami!
Pe aici!
- Fetelor! - Mamă!
- Rose! - Unde ești, mamă?
- Mami! - Mamă, ajută-ne!
ȚINE-ȚI RESPIRAȚIA
Tată ceresc, te rugăm să potolești furtunile.
Să aduci liniștea.
Îți mulțumim că i-ai dat de lucru lui Henry.
Să ai grijă de călători.
Să-l aduci pe Henry acasă teafăr.
Să câștige destul ca să terminăm casa și să cultivăm pământul.
Ajută-mă!
Ajută-mă să văd ce mi-ai dăruit, nu ce mi-ai luat.
Ajută-mă să le țin pe Rose și Ollie tefere și sănătoase.
Să nu se îmbolnăvească precum ceilalți.
Rose, aruncă niște fân, draga mea!
Doar puțin, ca să ne ajungă mai mult timp.
Fă ce vrei cu mine dacă astfel vei avea îndurare de ele.
Sărut-o pe Ada din partea mea.
Promite-i că îmi voi învinge înclinația umană
pentru rău ca să putem fi împreună din nou.
ADA JUNE BELLUM DECEDATĂ LA 3 IUNIE 1928
Să fim toți împreună.
O SĂ DORM PÂNĂ VII DUPĂ MINE
O mai ții minte?
Și alungă-mi frica din suflet când stau trează noaptea.
Răsplătește-mă cu somn liniștit și fără vise.
Amin.
L-am rugat pe tăticul vostru s-o repare, dar n-a avut timp.
Crezi că o să vadă Philadelphia?
Nu, e prea departe în est.
Eu vreau s-o văd. Vreau să văd cum e.
Poate la vară.
Dacă se face recolta.
Să încui ușa după mine!
Urmărește-mi degetul când citesc, da?
OMUL-CENUȘIU
„Omul-Cenușiu își încuie frumoasa soție
și pe cei cinci copii în dormitor, apoi adună tăciuni aprinși din foc.
Voise să-i ardă pe cei șase îngerași, dar soarta plănuia să mai ia pe cineva.
Flăcările se ridicară, iar Omul-Cenușiu își văzu cămașa prinsă în ușă.
Era în van. Flăcările îl devorară.
Acum, la o furtună de praf, cenușa Omului-Cenușiu e purtată de vânt.
El umblă noaptea.
Dacă nu porți masca, îl tragi în tine și te pune să faci lucruri îngrozitoare!”
- Ușa e încuiată? Să-l încuiem afară! - Nu putem.
- De ce? - Fiindcă se împrăștie,
intră prin crăpături și îl inspirăm în noi.
- Așa a pățit mama! A intrat în ea! - Nu!
Mama era supărată din cauza Adei și nu dormea.
Puteți veni cu mine.
Nu le las să trăiască în cort și să pierdem și puținul ăsta.
Și pe ea n-o las acolo...
singură.
Fetelor!
Cum s-a descurcat Henry săptămâna trecută?
- Păi... - Da?
Plecau câțiva.
A rămas ultimul.
- Îmi pare rău! - Nu-i nimic.
E greu să păstrez curățenia.
- A tușit așa toată noaptea. - E de la răceala care bântuie?
Așa a început, dar s-a înrăutățit. Doctorul Cox zice că e pneumonie.
Nu e molipsitoare. Doctorul zice că e prea mult colb în aer.
Ce putem face?
Ne luptăm.
- Thomas nu se simte bine. - Să meargă la vraciul din Guymon!
A scos artrita din degetele unui bătrân. I-a îndreptat oasele numaidecât.
E bine că ai adus fetele, Margaret.
De ce?
N-ai auzit ce s-a întâmplat la Calabash.
- Tatăl a zis că ușa era încuiată. - Dar vagabondul a intrat cumva în casă.
Răscolise cămara. Mânca biscuiți deasupra bebelușului.
Nu, Birdie, terminase biscuiții. Se uita la bebeluș.
I-o fi fost foame.
Foamea nu te face să te uiți așa la un bebeluș.
Se holba la el.
Și nu explică ce a făcut pe urmă.
L-a legat pe tătic și l-a silit să se uite în timp ce el îi omora soția și copiii.
I-a măcelărit ca pe porci.
Și-așa n-am timp să fac toate treburile, cum să mai fiu atentă și la nebuni?
Ești grijulie tot timpul.
L-au prins pe vagabond?
Nu încă și nu pot să înțeleg. Nu l-a văzut nimeni plecând.
Parcă s-a risipit în țărână.
Cerule mare!
Dumnezeule!
- Nu plecați astăzi. - Încercăm.
- Vântul e îngrozitor. Vine furtuna. - Mereu e furtună.
Dar lumea moare în furtunile astea, iar voi sunteți neprotejați în căruță.
Trebuie doar să-i ții înăuntru pe Thomas și Jacob.
Să cureți și să etanșezi casa.
Și tot se strecoară peste tot! Îl găsesc acolo unde n-ar trebui să fie!
Azi-noapte am visat
că nu se oprea din tușit.
Am luat o batistă și i-am îndesat-o în gură.
Iar și iar.
Îmi pare rău.
Trebuie să-mi iau băieții de aici!
Liniștește-te!
Fetelor, apucați de sfoară ca să nu vă rătăciți în praf!
Unde-i Ollie? N-o văd!
- Vreau la tati! - Știu.
Unde e?
- Construiește un pod. - Așa e.
Am o idee.
O crestătură pentru fiecare zi în care tati e plecat.
Ce te-a speriat?
Bărbatul de afară.
Care bărbat?
Stați aici!
Să nu ieși, mamă!
Omul-Cenușiu? Ai speriat-o cu povestea, Rose.
- Nu ți-am spus să arunci cartea? - Ba da.
Mai stăvilește praful.
Și omul ăla?
- Vagabondul care a dispărut. - Nu e nimeni afară.
Înțelegi?
Povestea nu e adevărată.
Da.
E ca un vis din timpul zilei.
Iau cartea.
Ne povestești despre grâu?
În primul an s-a prins și a crescut.
Când bătea vântul, spicele se unduiau ca oceanul.
Într-o zi ne-am jucat de-a ascunselea ore în șir în iarba înaltă.
Vino!
Mai repede!
Vă ascundeați la câțiva centimetri și nu vă vedeam.
Dar vă auzeam chicotelile.
Era perfect.
Noapte bună!
- Trezește-te, mamă! - Ce e? Ce s-a întâmplat?
Ollie avea dreptate. E cineva afară!
Vezi?
Stați aici!
E Jacob, băiatul lui Esther.
Furtuna i-o fi răsturnat căruța azi-noapte.
- Unde-i Esther? - Nu știu.
Thomas se ascunsese sub căruță. Era tare speriat, abia l-am făcut să iasă.
L-o fi lăsat acolo când s-a dus după Jacob.
Misterioase sunt căile Domnului.
Dar îți oferă cu înțelepciune. Nu poți decât să-ți păstrezi credința.
Să ai credința că El are un plan pentru Jacob.
Un plan important pe care n-am putea să-l înțelegem.
- Unele lucruri nu țin de noi. - Unele nu țin.
Nu poți să ai credința că El face ceva, că e parte din plan, altfel vor muri.
Ne îngroapă pe toți.
- Mi se pare trufie. - Mai bine decât să îngrop alt copil.
- Am încercat să plec! - Pe furtună!
Nu pot să schimb vremea.
- Nu pot să fac să plouă. Ce să fac? - Încearcă să dai cu mătura!
E sănătoasă tun.
A început să sângereze deodată și nu se mai oprea.
Din cauza aerului uscat. Părerea mea.
Părerea dumitale?
După ce s-a întâmplat cu Ollie și Ada... îmi fac griji.
Și Ada avea hemoragii nazale exact ca asta.
Esther a zis că praful l-a îmbolnăvit pe Thomas.
Aerul.
Am niște măști de vânzare.
S-ar putea să ajute.
Îți iei doctoria de somn?
Dacă vrei sfatul meu,
etanșați casa cum puteți mai bine, purtați mască și liniștiți-vă.
Ești trează, mamă?
- N-ar trebui să dormim cu tine în odaie. - Am avut cârpe doar pentru o odaie.
Dacă se întâmplă din nou? Dacă nu mai dormi?
Nu înțelegi că praful intră prin orice crăpătură?
De asta vărul tău Thomas e bolnav și nasul îți sângerează.
Vreau să plec, vreau să mă duc la tata.
Când tatăl vostru ne trimite bani, luăm primul tren. Îți promit.
El v-a lecuit sufletul
Ați primit vreo scrisoare?
Vrem să plecăm când vine scrisoarea de la Henry.
Cred că n-ai auzit. Serviciul poștal a fost suspendat pe termen nedefinit.
S-a strâns atâta țărână, că un tren a deraiat la Woodward.
Au murit toți cu excepția unui măgar dintr-un vagon de marfă.
Se pare că rămâi cu noi.
Înțeleg.
Ați aflat ceva de vagabond?
Acum se întreabă dacă nu cumva însuși tatăl e vinovat.
A omorât copiii și a inventat intrusul.
Vecinul nostru zice că se purta ciudat și înainte,
de parcă ar fi fost alt om.
Gândiți-vă!
Nimeni nu l-a văzut pe vagabond venind sau plecând.
Ia-ți cămașa de noapte!
- N-am zis să legi ușa? - Am legat-o!
Vaca ne ține în viață. E deja înfometată și putea să pățească ceva!
- Să moară! - Am legat-o!
- Și mai strâns! Ce e? - Omul-Cenușiu i-a făcut rău vacii.
Termină! Ajunge cu Omul-Cenușiu, da?
Termină-ți treburile!
Rose!
Aruncă niște fân, te rog!
Îmi pare rău că ne-am certat.
Rose!
Pe cine ai văzut în hambar?
Ți-am spus, pe Omul-Cenușiu.
- Ai spus că nu e adevărat. - Nu înseamnă că nu e cineva acolo...
Stați aici!
Ieși ori dau foc la tot ce e aici! Îți jur!
- V-am zis să rămâneți jos. - Ne e frică!
Dați-vă înapoi!
Cine ești?
Sunt fratele Wallace Grady.
Nu vreau să vă fac rău. Aveam nevoie de adăpost.
- Henry mi-a zis că aveți hambarul ăsta. - Henry?
Nu-i recunoști haina?
I-ai făcut ceva?
Sigur că nu, sunt om al bisericii.
M-am oprit la ei în drum spre vest,
iar fratele Henry mi-a dat haina
și m-a rugat să trec pe la voi.
De ce n-ai bătut la ușă?
Așa aveam de gând îndată ce îmi recăpătam puterile.
Am fost prins de furtună din pricina piciorului beteag.
Nu eram în stare bună. N-am vrut să sperii fetele sau pe dumneata.
Tu ești Rose, nu? Iar dumneata ești Margaret.
Henry mi-ar fi spus.
Poșta nu ajunge că nu merg trenurile.
Trebuie să pleci. Acum!
Aș putea să-mi câștig traiul. Lumea are nevoie de cuvântul lui Dumnezeu.
- Ba de ploaie. - Una vine după alta.
Ieși odată! Afară!
Vaca voastră moare de foame, înseamnă că urmați voi.
Așa-i?
Nu mai dă lapte. Pot s-o fac să dea din nou.
- Nu-i nimic! - Vai, dragă!
Nu e nimic.
- Mamă, ajută-mă! - Respiră!
Să nu te apropii!
- Doamnă, pot să ajut... - Mamă!
- ...dar trebuie s-o ating. - De ce?
Vindec prin atingere. Pot să vindec. Spun adevărul.
Deși nu credeți, ce-ar strica?
Margaret...
- Ajută-mă, mamă! - Dă-i drumul!
Dă-i drumul!
Ce i-ai făcut?
Mamă...
S-a oprit.
O să plec.
Doar să mă odihnesc.
Ziceai că faci vaca să dea lapte?
Cum?
Buruienile o să absoarbă apa. O s-o hrănească bine.
Dorm cu pușca lângă mine și știu s-o folosesc.
Pricepi?
Lumea o să vorbească dacă te las să rămâi.
O vreme n-o să mă fac văzut.
Stau în hambar.
M-a vindecat?
Nu știu.
Rose!
Nu te sufăr, Margaret! Ce mâini dibace ai!
Așa visăm să fie casa noastră.
Ți-am simțit lipsa la biserică. Ne-am făcut griji.
Mamă, Thomas e aici!
Unde-i Esther? Cum a ajuns aici singur?
- Bietul copilaș! - Birdie, du-te după șerif!
E sfâșietor!
Nu-l îngrijește, Margaret.
Poate o fi o tulburare mentală de scurtă durată sau ceva mai grav.
Esther, sunt Margaret.
Esther?
Mai știi când s-a prăpădit Ava?
Multă vreme am crezut că mă duc și eu după ea.
Trebuie să te gândești la celălalt copil, la sănătatea lui.
A avut grijă de el bărbatul ăla.
Sau am visat?
Bea puțină apă! Doar o înghițitură.
De când zaci aici?
Nu e zdravănă.
- Ești sigură? - L-aș lua eu, dar n-avem cu ce-l hrăni!
Vino, micule Thomas!
Margaret!
Mulțumesc că mă vizitezi!
E în ordine. Trebuie doar să ai grijă de tine.
- Ce se întâmplă? - E doar pentru puțin timp.
- Ce e pentru puțin timp? - Doar până te pui pe picioare.
Îl luați? Unde îl duceți?
Nu! Hai să ne gândim puțin!
E băiatul meu! Doar pe el îl mai am!
Nu ești altfel decât mine! Știai?
Nu ești altfel, dar mereu te-ai crezut diferită!
O să fii la fel ca mine, mă auzi? O să-ți arăt cum e!
Privește-mă! O să fii la fel ca mine! Mă vezi?
O să fii exact ca mine, o să vezi! O să-ți pară rău!
Nu mi-l luați!
„Să priviți cu bucurie confruntarea cu felurite încercări,
căci știți că încercarea credinței voastre aduce răbdare.”
E frumos.
E al dumitale?
A fost al mamei.
- Așa te-a convins să devii predicator? - În parte.
Tăticul a fost predicator. De mic mi-a spus că am darul lecuirii.
Toate surorile mele îl au. Am patru surori.
Unde sunt?
Două sunt în Texas, celelalte două au murit de scarlatină
când eram plecat în lume.
Ollie a avut scarlatină. Și Ada.
Când au intrat în carantină, Ada mă striga întruna.
Am zgâriat ușa care ne despărțea până mi-am smuls unghiile.
Despărțirea temporară e o povară a vieții noastre.
Dar întâlnirea ține o eternitate.
Crezi în asta?
Trebuie.
N-am încotro.
Fetele au noroc cu dumneata.
Nu crezi?
După ce a murit Ada, n-am putut să mai dorm bine.
Și fac niște lucruri în somn.
Azi nu avem scrisori, iar poștașul a zis că se lasă ceață.
Dumnezeule din ceruri, îți mulțumesc!
Îți mulțumesc pentru căldura familiei Bellum.
Ne-ai adus împreună prin fratele Henry și îți sunt recunoscător veșnic.
Îți mulțumim pentru sănătatea lui Rose
și te rugăm să o ții pe micuța Ollie în lumina ta veșnic iubitoare.
Tata m-a învățat un verset.
„Nici el, nici părinții lui n-au păcătuit,
ci s-a născut așa ca să arate în el lucrările lui Dumnezeu.”
- Îți mulțumim pentru hrană... - Și îți mulțumim pentru asta!
A venit azi?
E de la tati?
- Următoarea... - Ce are de zis?
Termină!
- Rose... - Păi...
„Fete dragi,
întâi de toate sper că puteți desci...”
Descifra.
Descifra?
„...descifra mâzgălelile mele.
Apoi sper că aceste fire de iarbă vor fi încă verzi când vor ajunge la voi.
Erau lucrul cel mai strălucitor când le-am cules.
Ce urmează e doar pentru mama, fetelor.”
Ia să vedem!
Vă împărtășiți secrete?
Acum, Rose!
Las-o jos!
E o idee proastă.
Cine ești?
Rose, citește scrisoarea cu voce tare!
„Margaret, sunt teafăr, dar haina mi-a fost luată
împreună cu scrisoarea din buzunarul ei, bani și dulciuri pentru fete.
Un predicator a cerut să petreacă noaptea la noi.
A doua zi colegul meu nu s-a întors de la prânz.
L-am găsit cu capul crăpat ca un ou și fără bocanci în picioare.
Nimeni nu știe cum a fugit predicatorul, parcă l-a înghițit pământul.”
Nu v-aș fi făcut rău.
- Unde-s banii? - S-au dus.
Unde-s ai tăi?
S-au dus! Dă-i drumul!
Îi dau... în schimbul scrisorii.
Mai bine o păstrăm și vedem ce crede șeriful.
Mureați de foame fără mine.
Fără tine prima lui scrisoare ar fi ajuns la noi!
Puteam să fi plecat!
„Nu neglijați să arătați ospitalitate străinilor,
căci unii au găzduit îngeri fără să știe!”
- Îngeri? - Am făcut-o bine, nu?
Ce-ar fi să-mi iau leacul înapoi și s-o las așa cum era?
Ai făcut-o bine? Ești un escroc!
Și tatăl tău, predicatorul, a fost escroc?
Tata te-ar fi plăcut.
Ieși!
Afară!
Și mie mi-ar fi frică.
Sunteți sigure aici.
Nu știți când apare vreun bărbat.
Câteva încuietori și niște sfori n-o să mă oprească.
N-o să-l oprească pe Omul-Cenușiu.
Ne mai vedem!
Mami!
Ollie...
Tu m-ai strigat?
Ce faci, Esther?
O să fii la fel ca mine.
O să vezi. Intră în tine prin nas și te pune să faci lucruri îngrozitoare.
Mamă!
Ai fost afară toată noaptea?
OMUL-CENUȘIU
...intră prin crăpături, îl inspiri... lucruri îngrozitoare...
Margaret!
N-o să se oprească.
Mamă, scoate-ne de aici!
Mamă! Mami!
Deschide ușa! Descui-o, te rog!
- Mamă! - E înăuntru?
Scoate-ne de aici!
- Mami! - Ieșiți! Plecați!
- Tu ai doborât lampa? - Nu, e lucrătura lui Wallace.
Dar cum? Am fost trează toată noaptea.
Ușile sunt încuiate.
- Poate că nu intră pe ușă. - Cum adică?
Ar fi trebuit să astup crăpătura de sub ușă.
Omul-Cenușiu e doar o poveste, așa cum ai zis.
I-am împrumutat cartea lui Wallace.
Dar te-a vindecat.
Nu-i așa?
Apoi a intrat într-o casă încuiată în timp ce eu stăteam de veghe.
Asta vrea.
Du-te la sora ta!
Să pui cârpe sub ușă și să nu ieșiți!
Bună!
Arăți bine.
Ce cauți aici?
Am venit să-mi cer iertare.
Îmi pare rău pentru ce am gândit și pentru ce am spus.
Suntem o familie.
Să uităm totul și s-o luăm de la capăt. Îmi lipsești!
Mi-e dor de fete și...
Știi tu...
vorbește lumea.
N-ai fost văzută de ceva vreme.
- E dificil când ai lumină așa de slabă. - Dar e mult mai ușor de respirat.
Poate ți-e de ajutor dacă ieși mai des.
E straniu ce se întâmplă în minte când îți faci prea multe gânduri.
Ar fi bine să te mai relaxezi și să scapi de tensiune.
Și eu mă străduiesc să ies. Mă rog cu un predicator să mă fac bine.
Îl vizitez pe Thomas...
Margaret?
Poți să începi cu serata de diseară.
Crede-mă că nu e bine să lași oamenii să te bârfească.
- Arată-le că totul e bine. - Ai dreptate.
Ar trebui să ieșim din casă mai des. Da...
Chiar mergem la dans?
Esther a zis că lumea se întreabă ce e cu noi.
Ne luăm o mină zâmbitoare și mergem.
Vine și șeriful Bell.
Putem să-i spunem despre Wallace.
Despre ce s-a întâmplat.
Fără scrisoarea de la tatăl vostru...
Dacă șeriful ar crede că ceva nu e în ordine,
ar putea să vă ia pe amândouă. Promite-mi că nu-i spui nimic!
- E foarte drăguță. - Cea care o poartă o face așa.
Să nu ieșiți!
Noi facem foarte bine. Voi?
Rose!
Nu pot să respir!
Mamă!
Mamă, oprește-te!
Ce-i cu tine?
Strigai, te sufocai, nu puteai să respiri!
Nu, râdeam!
E distrusă.
Nu cred că e bine să mergem.
- Tot o să fii perfectă. - Nu doar din cauza rochiei.
Ce faci?
- Oprește-te! - Nu-i nimic, Rose.
Tati o să vină curând și o să le dregem pe toate.
Însă acum trebuie să mă duc și să arăt tuturor că ne merge bine.
- Arăți foarte bine, Margaret. - Ne simțim mult mai bine. Mulțumesc!
Scuzați-mă.
- Da, așa e. - Margaret!
Vrei să dansezi?
Cu plăcere!
Cum mai merge?
Am fost un pic răcite, dar ne e mult mai bine.
Mă bucur să aud! Te odihnești destul?
- De ce? Ce ți-a spus Rose? - Cum adică?
Nimic. Are coșmaruri în ultimul timp.
- Margaret! - Da?
Ai...
E...
Vai de mine!
E doar o tăietură.
E de la picior.
Cântă, te rog!
Îmi pare rău. Scuzați-mă.
Ce cauți cu el?
Cu reverendul Shaw?
Scuzați-mă!
Am vrut să aduc fetele la dans, dar tăietura îmi dă amețeli.
Margaret!
Ce-ar fi să trec mai târziu cu vindecătorul despre care ți-am spus?
- Cu vindecătorul? - Da.
- Adică Wallace. - Nu, îl cheamă Everett Lee.
E foarte cumsecade. M-a ajutat să-mi revin la cap.
Mă ajută să întrețin casa și mi-a dat asta.
Nu-mi pasă cum își zice.
E bărbatul care s-a ascuns în podul nostru, șerifule.
Care ne-a amenințat!
Margaret, nu se poate.
Adăpostești un criminal.
Henry mi-a trimis o scrisoare. Vindecătorul tău a ucis un om...
Spune adevărul!
L-am văzut și eu. A amenințat că se întoarce.
Vedeți?
Nu e pământesc.
E...
Se tot strecoară la noi în casă, mută lucruri noaptea
și vrea să facă rău fetelor.
Trece prin încuietori și ferestre închise. Se destramă precum colbul.
- Se strecoară prin crăpături. - Mamă, să mergem, te rog!
Îl inspiri în tine și te pune să faci lucruri îngrozitoare.
Ne bârfesc.
Se întreabă dacă sunt...
- Dacă sunt... - Dar am zis că l-am văzut și eu.
Nu contează.
M-au văzut așa.
Mamă?
Mamă!
Cine a făcut așa?
Tu.
Când?
Era în mine?
Nu-i nimic.
Stai!
- Ai auzit, nu-i așa? - Da. Dacă vine cineva să vadă ce facem?
Puneți-vă masca și băgați cârpe sub ușă imediat ce plec.
Margaret!
Wallace!
Margaret...
Aici, Margaret.
Margaret! Aici.
O să fii ca mine.
Margaret...
- Aici! - Margaret!
Lumea vorbește.
În spatele tău!
Mamă!
Ce s-a întâmplat? Era Wallace?
Da, dar a dispărut!
Cum adică?
Ca în carte! E în aer, Rose!
Poate fi oriunde!
Intră în casă imediat!
Mamă?
Wallace?
Ada, îmi pare rău!
Îmi pare rău!
Lasă-mă să intru, te rog!
Te rog!
- Mamă? - Îmi pare rău.
Îmi pare foarte rău!
Mamă?
Ești adormită.
Tu ești de vină.
Umbli în somn din nou.
Sunt eu. Sunt Rose.
Mamă, eu sunt! Trezește-te!
Să nu tragi, sunt Rose! Sunt fata ta!
Să nu tragi! Lasă pușca jos!
Mami, mă sperii! Ai încredere în mine, trezește-te!
- Nu ești Rose. - Mămico!
Mamă!
- Mamă... - Mamă!
Ce cauți afară, Rose?
Nu Omul-Cenușiu ne bântuie.
- Ce tot spui? - Tu ne bântui.
Iar umbli în somn. Așa se mișcă scaunele și așa a luat foc patul.
Să nu spui nimănui despre umblatul în somn. Nimănui!
- De ce faci asta, mamă? - De ce? Ca să vă apăr!
Atunci ar fi trebuit să fi plecat!
- Voiam să rămânem toate laolaltă. - Mamă...
Tu, eu...
- Și surorile tale. - Ada e moartă!
Nu înțelegi?
Voi sunteți viața mea.
Sunteți părți din mine.
- Părți rupte din mine care nu se vindecă! - Mă sperii!
Sângerez când vă răniți.
Sunt vie în mormântul ăla,
mă sufoc sub țărână alături de sora ta.
Și aș face orice, absolut orice ca să rămânem împreună,
să nu ne despărțim.
Rose!
Ollie!
Stai! Nu e mami, înțelegi?
- L-a tras în ea pe Omul-Cenușiu. - Minți!
Tanti Esther?
E prea târziu!
N-ai unde să fugi, Rose!
Las-o în pace, mamă!
Nu Wallace a omorât-o pe tanti Esther, ci tu!
Îi faci rău, Rose!
Dă-i drumul!
Ajutor!
O să te ia!
O să te ia de lângă mine! Te rog!
Bună, dulcico! Unde-i mămica?
Rose, te simți bine?
- Nu e zdravănă. - Rose!
Bine. Mergeți și așteptați acolo.
Stați liniștite, o să vorbim puțin, da?
Nu știu ce i-a venit.
E pentru coioți.
- Ai văzut vreunul de curând? - Sunt mereu în preajmă.
Esther a trecut pe-aici, Margaret? Zicea că vine să vadă ce faceți.
Sper să nu se fi rătăcit în furtună.
Fetele par zguduite.
O iei razna între patru pereți.
Poate ar trebui să le iau cu mine doar până se întoarce Henry.
Gata, gata...
Gata! E doar pentru câteva zile.
Te-ai descurcat foarte bine.
Stai aici și să nu te uiți!
O să mă spânzure, Rose.
Dar putem să evităm într-un fel și să rămânem împreună.
O întâlnire care ține o eternitate.
Putem să ne culcăm la fel ca în oricare altă noapte,
dar să dormim mai mult.
Nu, te rog!
Ba da, puiule.
E singura cale.
Nu-i nimic dacă ești speriată. Vino încoace! Vino!
Îmi pare rău.
Îmi pare foarte rău pentru tot, Rose!
Pe voi vă iubesc cel mai mult, să știți.
- Sunt atât de obosită, mami! - Hai să mergem la Ada! Da?
Ne povestești întâi despre grâu?
Da.
În primul an s-a prins și a crescut.
Lanul era până la piept.
Când bătea vântul, spicele fremătau și se unduiau ca oceanul.
Ne jucam pe câmp ore de-a rândul.
Împreună.
Ne dai doctoria cu piersici?
Minunată idee!
Ollie!
Mamă!
Am încercat s-o opresc, dar s-a speriat și a fugit!
Trebuie să fie cu noi!
Poate să se înece!
Te rog!
Unde e?
Îmi pare rău!
- Ce e? - Verdeață!
ȚINE-ȚI RESPIRAȚIA
În amintirea lui DALE WASETA și MARK GADBURY
Acest film îi este dedicat lui Donald Jesse Joines
Subtitrarea: Diana Laită