Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nu trebuie să subestimăm puterea credințelor.
Sunt din Venda…
unde oamenii cred în mituri.
În Tshivenda, pangolinului i se spune „khwara”.
Strămoșii noștri credeau
că pangolinul coboară din cer
și, prin zornăitul solzilor săi, produce tunetul.
Pangolinul aduce ploaia.
Când vezi un pangolin, ești binecuvântat…
fiindcă pangolinul este un dar de la Dumnezeu.
PANGOLIN: CALEA LUI KULU
JOHANNESBURG, AFRICA DE SUD
Înainte de Pangolin,
eram într-o etapă a vieții
când voiam ceva mai cu noimă și de durată.
Pangolinii au ceva aparte.
Au schimbat felul în care vedeam lumea.
Dar n-am văzut niciodată un pangolin în sălbăticie.
Ci doar pe cei salvați din ghearele traficanților.
Așa l-am cunoscut pe Gijima.
Toate cele opt specii ale acestui mamifer unic
au fost vânate neîncetat pentru medicina chineză tradițională.
Solzii sunt folosiți ca ingredient în 60 de leacuri disponibile în comerț.
Dacă comerțul ilegal cu pangolini rămâne la nivelul de acum,
vor dispărea în două, trei decenii.
Organizăm un flagrant când avem informații că traficanții vor să vândă un pangolin.
Ray îi ademenește, dându-se drept cumpărător.
Așteptați!
Hai!
Acum!
Sus!
Cică îl are de o săptămână.
- E foarte ușor. - E mic.
Gijima era doar un pui, deci era tare mic.
Este incredibil
să vezi și să simți cât de inocenți sunt.
Singura metodă de a se apăra e să se facă ghem.
Nu pot fugi.
Nu te pot mușca.
Ești în siguranță, amice.
Sunt de-a dreptul inofensivi.
Am contribuit la salvarea unui animal
care poate ar fi fost ucis.
Deci am făcut un lucru bun.
Înainte, după un flagrant mă entuziasmam.
O chestie bărbătească.
Acum, mă simt traumatizat.
Înțeleg suferința prin care trece acest animal.
Unii dintre ei nu pot trece peste această traumă și mor.
SPITALUL VETERINAR PENTRU ANIMALE SĂLBATICE, JOHANNESBURG
Când pangolinul ajunge la noi, nu se știe niciodată în ce stare va fi.
Braconajul e foarte traumatizant fiindcă sunt smulși din micul lor paradis.
- Nu… Data, da. - Da, data.
Urmează o perioadă grea. Sunt maltratați și dau de țipete, muzică și zgomot.
Gijima era foarte mic.
Ți se rupea sufletul, căci ar fi trebuit să fie lângă mama sa.
CASA PANGOLINILOR - LOC SECRET
Avem un voluntar pentru fiecare pangolin.
Sunt animale foarte sensibile fiindcă sunt singuratice.
Țin minte că m-a impresionat cât de îngrozit era.
O să ne dai mult de furcă, nu?
Haide!
O să ne dai mult de furcă.
Poate că trecuse prin evenimente foarte traumatizante.
Bietul animăluț e paralizat de frică.
Haide!
E în regulă.
E în regulă, amice.
Din 2007, cred că am eliberat în total aproape 100 de pangolini.
Obișnuiam să-i ținem câteva zile.
Îi hidratam și încercam să le dăm drumul cât mai repede.
Fără un întreg proces de eliberare.
Diferă mult de cum procedăm acum, după ce am învățat lecții dificile.
Între spitalizare și procesul de eliberare,
ne mureau pangolini.
Schimbarea e prea mare.
Ne trebuia un loc unde să poată redeveni pangolini,
așa cum sunt în sălbăticie.
Așa s-a născut ideea unui pangolariu.
Și am tot căutat locul potrivit.
REZERVAȚIA NATURALĂ LAPALALA 300 KM NORD DE JOBURG
Lapalala e o rezervație aparte.
Are munți, zone umede și pajiști.
Are multe tipuri de furnici.
Ar fi casa ideală pentru un tânăr pangolin.
Am decis să-l ducem acolo pe Gijima.
Iar Gareth îl va însoți.
Sincer, mi-e teamă să nu dau greș.
N-am mai îngrijit niciodată o ființă atât de vulnerabilă.
Bine, stai puțin! Încă puțin.
Voiam să-mi fac cât mai bine datoria.
Dar cu Gijima, nu avea să fie ușor.
TABĂRA TOUCHSTONE, LAPALALA POSIBIL REFUGIU AL PANGOLINILOR
Bine.
Bine ai venit în noua ta casă!
Bun-venit în noua casă!
Salut, micuțule!
Ești gata de o plimbare?
Ești gata?
Au trecut prin multe traume,
așa că, munca noastră e, în mare parte, una de reabilitare psihologică.
PRIMA ZI - GREUTATE: 3,30 KG GIJIMA / KULU
Gijima avea în jur de trei kilograme.
Trebuie să aibă 6,5 kg înainte să-i dăm drumul.
Ești gata?
E o greutate care a fost stabilită
de-a lungul multor ani de încercări succesive.
Am învățat din greșeli că, dacă un pangolin e prea mic,
nu va supraviețui.
Prima dată când l-am scos afară la Lapalala, a fugit.
Unde te duci?
Și e rapid.
E un gard acolo.
Ai grijă, o să intri în gard.
Eram foarte protector.
Nu-l scăpam deloc din ochi.
Uite-l pe Gijima!
Gijima a plecat.
Vrei să faci o baie?
Ai grijă!
Instinctul care îl domina nu era cel de a explora și a căuta hrană,
ci instinctul de a evada.
Prezența mea nu i s-a părut liniștitoare.
Era foarte hotărât.
Nu era afectuos, nici jucăuș.
Îl domina instinctul de a evada.
E un pangolin de stepă, dar nu e încă complet biped.
Când merge, încă se mai proptește pe membrele din față.
Pangolinii sunt pe Pământ de 85 de milioane de ani.
Au evoluat alături de dinozauri.
Merge pe picioarele din spate. Membrele din față le ține ca tiranozaurii.
Niciun alt mamifer nu are o astfel de platoșă din solzi.
E ceva ce îi face absolut unici.
E o creatură străveche, pe cale de dispariție.
O creatură asemănătoare unicornilor, fiindcă e atât de rară.
Pangolinii nu pot deschide gura ca noi.
Au o mică deschidere prin care scot limba.
Se hrănesc cu furnici și termite. Atât.
Auzul lor e foarte bun.
Vederea lor e foarte slabă.
Au un simț olfactiv mai bun decât câinii.
Nu au corzi vocale.
Nu scot niciun sunet.
Sunt preponderent nocturni.
Dorm în vizuini.
N-ai ști dacă ar fi la cinci metri de tine.
Sunt greu de văzut.
Femelele nasc un singur pui pe an.
Și sunt niște mame extrem de dedicate.
Au grijă de pui timp de șase, șapte luni.
Când aceștia părăsesc vizuina,
stau în spinarea mamei, care îi învață să se hrănească și să caute hrana.
Și apoi sunt pe cont propriu.
Viața cu un pangolin
e foarte liniștită.
Mi-am adaptat programul
după programul lui.
Ziua mea începe la ora 04:00 dimineața, când mă trezesc.
Apoi mă ocup de treburi administrative.
Și aștept, bineînțeles, să aud cum zgârie cutia.
Salut, amice!
Ce băiat cuminte!
Haide!
Haide, amice!
Îi poți pune o farfurie cu furnici în față și nu va mânca.
Ce ai mai căscat! Haide!
Îi putem face să se hrănească doar lăsându-i să caute hrană.
Bine. Gata, începem.
Așa. Haide!
Așa, amice.
Așa.
Când vânezi furnici, trebuie să le cunoști bine.
Gijima m-a transpus în lumea lor…
la suprafața pământului
și sub pământ.
Ei împart acest tărâm subteran.
E un mușuroi imens.
Caswell e expert în furnici.
- Sunt furnici de savană. - Da.
Îl fascinează universul furnicilor.
Îmi plac furnicile. Ca și pangolinilor.
Pe scurt, mirmecologia e studiul furnicilor.
Nu din cărți am învățat cum stau lucrurile în natură.
Ca membru al tribului Venda, în copilărie umblam prin savană.
Erau întinderi mari de teren, pline de viață.
Erau multe animale.
Dar în toți acești ani de cercetări pe teren,
n-am văzut niciun pangolin.
Prima dată când am văzut un pangolin, eram cu Gareth.
A fost fascinant.
E un animal mitic.
Arată ca o combinație între mai multe animale.
E o ființă extraordinară.
În prezent, studiez în rezervația Lapalala
felul în care reacționează furnicile la modificările climatice.
Le poți vedea acolo. Cele mici.
Da!
Furnicile sunt ființe sociale, cum sunt și oamenii.
Toate provin dintr-o familie.
Regina e mama fondatoare.
Tu ești mama, cuvântul tău e lege.
Și ai niște copii, ca în Terminator,
care doar ascultă ordinele.
Tot ce fac e doar pentru binele coloniei.
Furnicile pe care le vezi afară sunt femele. Toate sunt surori.
Parcă vorbesc între ele.
- Uneori, își fac reciproc toaleta. - Serios?
Da, își fac toaleta.
Le vedeți pe cele mai bătrâne.
Cele tinere, precum și toți masculii, rămân în mușuroi.
Într-o colonie matură de furnici,
furnicile bătrâne fac treburile mai riscante.
Când e cu nasul în pământ, caută mâncare.
Simte miros de furnici prin 30 de centimetri de sol dur.
Îi plac larvele. Aceste bobițe de orez în miniatură.
Da, ouăle.
Da.
E un festin.
E înghețata pangolinilor.
Furnicile au intrat în panică.
Parcă a venit un dragon uriaș ca să le nimicească.
Vor încerca să-și salveze puii.
Îi iau și îi duc cât mai departe de atacator, cât mai repede cu putință.
Când furnicile îl mușcă de limbă, o trece printre gheare ca să le dea jos.
Uneori, aproape că și-o înnoadă.
Mânca, clar îi era foame.
Dar tot voia să fugă.
Am simțit multă presiune
pentru că depind multe de succesul eliberării lui.
Vrem ca acest loc să devină un refugiu al pangolinilor.
Dacă el pățește ceva, mai mult ca sigur, proiectul nu va mai continua.
Aici avem un gard electric.
Cablul cel mai de jos e la 20 de centimetri de sol.
La înălțimea asta, un pangolin mergând în două picioare
îl poate atinge cu partea expusă a burții.
Pulsul îl va lovi și se va face ghem ca să se protejeze.
Și va rămâne așa…
până moare.
În țară, decesele prin electrocutare sunt de șase sau șapte ori mai multe
decât cele cauzate de comerțul ilegal.
Într-o zi, mergeam și atenția mi-a fost distrasă o clipă.
El a văzut-o ca pe o șansă.
S-a întors brusc spre gard.
Așa că m-am aruncat înapoi ca să-l îndepărtez de gard.
Curentul a trecut prin mine și l-am curentat.
A început să tremure rău.
E în regulă.
Făcea așa…
Problema e că nu a asociat curentarea cu gardul, a asociat-o cu mine.
E în regulă. Sunt eu, amice.
Eu sunt.
E în regulă. Eu sunt.
A trebuit să-i ofer un răgaz.
M-am simțit oribil.
Haide, e în regulă. E în regulă, eu sunt.
Eram dezamăgit de mine.
Toată viața mi-a fost teamă că nu sunt destul de bun.
La școală a fost dificil. Eram hiperactiv.
Nu puteam sta locului.
Am fost cam rebel în tinerețe.
Am schimbat două, trei licee
și, până la urmă, am renunțat.
Trei ani, mi-am câștigam existența jucând poker.
Petreceam.
Îmi plăcea mult.
Apoi, doi prieteni buni au murit într-un accident rutier.
Asta mi-a frânt inima.
Mă închisesem în lumea mea.
Am început să-mi dau seama
că nu voi fi niciodată fericit
dacă nu-mi găseam drumul.
Mi-am petrecut vacanțele în Zimbabwe
jucându-mă în sălbăticie.
Țin minte sentimentul intens de libertate pe care-l încercam acolo.
Și senzația de liniște.
Voiam să lucrez cu animalele,
dar aveam o afacere în Joburg.
Nu mă puteam plimba prin sălbăticie când mi se năzărea.
Ja.
Apoi am luat legătura cu Ray, care m-a dus la spitalul veterinar Joburg Wildlife.
Și am văzut primul pangolin.
De-atunci, mi s-a schimbat complet viața.
Am început să-i plimb zilnic.
Sunt ființe atât de delicate!
Mi s-a spus toată viața
să nu vorbesc despre ceea ce simt.
Diferența între pangolini și oameni e
că e mai ușor să fii sensibil lângă un pangolin.
Nu te judecă dacă ești vulnerabil.
Te văd așa cum ești cu adevărat.
Ăsta ești tu acum, aici, și gata.
După ce ne-am curentat,
i-a luat mult timp să mă ierte.
Te plimbi prin grădină…
DOUĂ LUNI ȘI 25 ZILE 4,3 KG
…până mă încalț.
Bine?
Să nu te cațări pe gard!
Mă întorc imediat.
Fiecare pangolin e diferit, ca oamenii.
Unii pangolini sunt prieteni cu toată lumea.
Unii sunt mai sensibili și mai supărăcioși.
El nu avea stare.
În Zulu, „gijima” înseamnă „fugi”.
Dacă-i spun mereu „fugi”, poate că asta înțelege.
„Kulula” înseamnă „ușor” în Zulu.
Așa că am început să-i spun „Kulu”.
Dar n-a avut niciun efect.
Kulu face doar ce vrea.
Vrei să mergi pe-aici? Asta vrei?
Haide! Du-te!
Am încercat să-i impun anumite limite.
În anumite locuri trebuie să se oprească. Acele locuri sunt drumurile.
Nu-i plac limitele.
E foarte isteț.
Dacă sunt acolo, sigur face o pauză.
Apoi o ia la goană,
încercând să treacă drumul, în speranța că nu-l văd.
Mănânci pentru că m-ai auzit venind?
Sau ești băiat cuminte?
Și-a dat seama că, atâta timp cât mănâncă, nu-l ridic.
Dacă mănâncă, nu-l ridic.
Dacă fuge
și eu mă opresc și apoi merg spre el să-l ridic,
începe să scurme, indiferent dacă e mâncare acolo sau nu.
E ca un copil mic.
Trebuie să-i redirecționezi atenția.
Altfel, zice: „Gata, acum explorez.”
Ca să se readapteze,
trebuie să cerceteze vizuini.
Porcii spinoși, porcii de tufiș, facocerii și furnicarii își sapă vizuini.
Iar pangolinii le modifică.
Uneori, seara, se strecoară în câte o vizuină.
Evident, vrea să doarmă afară.
Asta înseamnă că trebuie să-l scot de acolo.
Doamne!
Speri să nu fie un facocer acolo.
Ar putea fi și șerpi.
Păianjeni afurisiți!
Țin să mă asigur că nu va ieși din vizuină la ora 01:00 și n-o va tuli ca să evadeze.
Doamne!
M-am blocat în câteva vizuini. A trebuit să mă tragă cineva afară.
- Te trag afară. Facem roaba. - Bine. Dar încet, da?
- Te simți bine? - M-am zgâriat în creanga asta. Doamne!
E bine că e acolo.
Dar asta înseamnă o noapte albă pentru mine.
Am dormit lângă el.
Cu picioarele la intrarea în vizuină,
ca să mă trezesc din somn dacă ar fi încercat să iasă.
PATRU LUNI ȘI TREI ZILE GREUTATE: 5,2 KG
Încetul cu încetul, am început să am încredere în el.
Cât să-i ofer libertatea de care are nevoie aici.
Îl las singur câte o oră, apoi îl găsesc folosind telemetria.
De câte ori merg cu Kulu, descopăr lucruri noi.
Când se hrănesc, pangolinii nu distrug întreaga colonie.
Mănâncă doar cât trebuie.
Ce lucru inteligent!
Vezi cum tot solul se mișcă, cum ceva mișună tot timpul.
E o nebunie.
E un mușuroi uriaș de furnici combatante.
Cele mai agresive, teritoriale și fioroase sunt furnicile combatante.
Știm marele dușman al furnicilor combatante.
E pangolinul.
Furnicile combatante mănâncă orice.
Năpădesc anumite insecte.
Mănâncă și unele mamifere mici, de exemplu, șobolani.
Mănâncă și unii pui de pasăre care nu pot zbura.
În jurul acestui mușuroi de termite vin la vânătoare furnicile combatante.
Când pangolinii mănâncă termite…
beneficiază și furnicile combatante,
care se înfruptă din resturile lăsate de pangolin.
Termitele-soldat așteaptă, cu ciocul îndreptat în sus.
Apoi, dacă le atacă furnicile combatante,
le pulverizează cu toxina lipicioasă.
Acest lucru descurajează furnicile combatante.
Iar termitele-lucrătoare au destul timp să tragă larvele înapoi în mușuroi…
și să închidă rapid tunelurile.
Tânjește după libertate.
Dar mai întâi trebuie să ajungă la șase kg și jumătate.
CINCI LUNI ȘI 14 ZILE GREUTATE: 5,9 KG
Un pangolin de șase kilograme și jumătate
e foarte puternic.
Se face ghem și poate rămâne așa,
protejându-se astfel de prădători.
I-a luat mult timp lui Kulu
să se simtă în siguranță aici.
Am început să văd că se acomodează și se calmează.
Clar s-a produs o schimbare în el.
I-am câștigat încrederea.
Uite ce bine e!
Așa. Așa e cel mai bine?
Pangolinii nu-și reglează bine temperatura corporală.
Așa.
Eram afară și am turnat puțină apă pe el, încercând să-l răcoresc.
Pe burtică, așa.
A început să se rotească și să se târască în jurul copacului ca un maniac.
Așa!
Ce faci?
Te distrezi, băiete? E plăcut?
E bine și răcoare.
Uneori, se joacă încolăcindu-și coada în jurul brațului tău.
A fost prima dată când Kulu m-a lăsat să-l ridic
și mi-a folosit brațul ca pe o jucărie.
Îi place să fie ridicat de coadă și rotit.
A devenit mai deschis.
I-am putut vedea și latura jucăușă.
A trecut printr-o experiență îngrozitoare din cauza oamenilor.
E distractiv, nu?
Mai vrei? Nu te-ai săturat?
Încrederea pe care mi-a acordat-o e ceva foarte valoros.
Tot mai vrei? Haide, atunci!
Învață să se protejeze prin joacă.
Abdomenul lor trebuie să fie foarte puternic și bine dezvoltat.
Și l-a întărit făcând diferite abdomene.
Și tracțiuni.
Sunt aici de șase luni.
Băiat mare!
Suntem foarte aproape de eliberare.
Hai, vino aici! Vrei să caști frumos?
Știm că pot începe procesul de eliberare
când manifestă un comportament relaxat.
Se hrănesc bine, iau constant în greutate.
Suntem la 45 de minute depărtare
de locul unde va fi eliberat.
Ăsta a fost primul, amice.
Sistemul de monitorizare îmi va arăta pe telefon unde se află.
O dată pe oră, un semnal îmi va spune: „Sunt aici.”
Îmi pare rău, amice.
Dar chiar și așa, riscul e foarte mare.
Noi eliberăm un pangolin perfect sănătos și moare peste noapte.
Au murit din cauza bursucilor, leilor, leoparzilor, hienelor și a elefanților.
Fiecare pangolin va înfrunta pericole,
dar Kulu trebuie să revină cândva în sălbăticie.
Îmi arăți cum caști?
Ai obosit, amice?
LOCUL ELIBERĂRII ZONA PRINCIPALĂ A REZERVAȚIEI
Kulu va fi eliberat în paradisul pangolinilor.
Este un loc unde se găsesc furnici și termite din abundență.
Eu trebuie să-l ajut să se refacă complet
ca să poată da piept cu orice, oricând.
Se va familiariza cu diferitele mirosuri din zonă
și cu potențialele pericole.
Vino aici!
Haide! Bine.
Ești nerăbdător?
Poftim! Știi unde ești.
În primele trei zile, s-a plimbat câte trei, patru kilometri pe zi.
E o regiune imensă.
A prins viteză.
Se hrănea cât putea de repede.
Și acoperea o distanță cât mai mare.
Unde te duci? E un leopard acolo.
Sigur vrei să fii aici? Nu?
A fost o frenezie.
Stai la umbră!
Trebuie să petreacă măcar două săptămâni într-o zonă și s-o exploreze,
însă nu doar alergând toată ziua.
Nu pot să-l presez prea mult să mănânce.
Ce frumos e, nu?
Haide!
Haide, băiete! Mai trebuie să mâncăm.
Așa, băiete.
Stai!
Am auzit ceva aiurea.
Sunt monștri în tufișurile de aici.
Zona asta mică e paradisul leoparzilor.
Noaptea, sălbăticia e cu totul alt loc.
Leii sunt diferiți după lăsarea nopții.
La fel și leoparzii.
Auzi leoparzii răgând,
se plimbă hienele.
E un avertisment foarte clar.
Păcat! E foarte speriat.
Gata, băiete. Sunt aici.
Sunt aici, prietene.
Așa, băiete.
Consumă multă energie.
Seara asta a fost cea mai stresantă din ultima săptămână.
A scăzut în greutate în mod vizibil.
În loc să avansăm, dăm înapoi.
A ars mai multe calorii decât a obținut din mâncare.
Are sens, da. Știi cum era la început.
Alerga întruna, dar s-a calmat în timp.
- Asta va face. - Dar vreau s-o facă imediat.
Așteaptă să se calmeze!
Nu, vreau s-o facă acum.
Când logica nu funcționează,
e bine să te încrezi în propriul instinct.
Și în pangolin. Fiindcă și pangolinul are instincte foarte puternice.
Regula numărul unu e să nu pierzi pangolinul.
Am încercat să-l las mai liber, ca să-l fac să se calmeze.
Dar a fost o mare greșeală să uit de telemetrie.
Dacă intră într-o anumită zonă
și pierde dispozitivul, s-ar putea să nu-l mai găsesc niciodată.
Mai e și gardul electric.
Gardul ăla e moarte sigură.
Iar el poate face un kilometru într-o oră.
Întoarceți-vă la mașină!
Mă neliniștește.
Acum.
Te simți responsabil.
Te simți responsabil față de echipa care te ajută,
dar cel mai mult față de acel animal.
Monitorizarea prin satelit nu funcționează și nu putem să ne dăm seama…
exact unde e, ca să-l găsim.
L-am tot căutat, dar…
e ca și cum cauți o fantomă.
GRUPUL PENTRU CONSERVAREA PANGOLINULUI AFRICAN
Tocmai am primit un semnal.
Să mergem! S-a dus mai la nord și e pe partea aia a drumului. Hai!
A dispărut de două ore și jumătate.
L-am găsit sub un copac,
mâncând termite.
Și cred că, în acel moment,
mi-am dat seama că se va descurca.
Nu are nevoie să fiu un părinte sufocant, care îl veghează mereu.
La tufișul de spini. Nu.
Nu poți controla totul, dar reacția mea imediată e: „Ba da, pot.”
Dar înțelegi că, în realitate, nu poți.
Salut, voinice!
Ce faci? Haide!
Au fost puține ocazii când el a venit la mine.
Salut, băiete!
Salut!
Doamne!
Doamne, băiete!
Mă cureți?
Am nevoie să mă cureți?
În felul lui, m-a liniștit și mi-a spus
că totul va fi bine.
Ce nebunie!
Mulțumesc pentru asta, băiete!
Mulțumesc, amice!
Nu știu.
Am simțit că îmi spunea…
KULU A ATINS GREUTATEA IDEALĂ
Când a fost creat Universul…
vindecătorii și animalele erau conectați.
Pangolinul avea un loc special.
Copiii din tribul Venda petrec primele trei luni de viață în casă.
Înainte să ieși, trebuie să fii vaccinat.
Vindecătorul ia un solz de pangolin
și îl înmoaie în apă.
Te vom stropi cu acea apă, precum ploaia.
Asta îți va insufla smerenie și calm.
Iar când pangolinul va chema tunetul,
nu te vei teme.
E ultima oară, amice.
Bine? E ultima oară.
E ultima oară, băiete.
Pe de o parte, îmi doresc foarte mult să fie liber.
Așa.
Dar mi-am zis imediat: „Ce o să mă fac fără el?”
ȘAPTE LUNI GREUTATE: 6,64 KG
Locuiește cu mine.
Dorm la cinci metri de el.
I-am fost alături nonstop timp de șase luni, deci…
Cum mă voi simți departe de el?
Gata, amice, am ajuns.
Am ajuns, voinice.
Vei mânca mult, da?
Ți-e foame? Să mănânci mult, pentru mine!
Va trebui să renunț la el treptat.
L-am crescut cu mâna mea.
Așa. Fii băiat bun!
A stat mai mult cu mine
decât în sălbăticie.
O să se simtă abandonat?
Îl va stresa într-atât
încât îi va fi afectat sistemul imunitar,
se va umple de căpușe, nu va mai mânca și va începe să alerge noaptea?
Unde te duci?
Multe pot merge prost.
Mai e și gardul electric.
Un fel de lucru inevitabil.
Amice, asta e casa ta?
E casa ta, prietene?
E o zi extraordinară. A mâncat foarte mult și încă mănâncă.
E incredibil.
A fost incredibil de relaxat.
Nu a fugit.
E fericit. Simt că e fericit.
Tu ești fericit?
Sunt extaziat.
Când lucrezi îndeaproape cu animalele, devine foarte greu să te desparți de ele.
El va trebui să treacă prin asta.
Și va fi al naibii de greu.
Încercăm să salvăm o specie.
O specie care ar putea dispărea curând.
Am avut privilegiul de a lucra cu o fantomă, cu un unicorn.
Când te gândești la asta, devine apăsător.
Da, știe.
Voi sta cu ochii pe el cât timp cât îmi permite.
După eliberare, monitorizăm pangolinii cel mult încă un an.
Avem nevoie de feedback aproape zilnic.
Cu ajutorul camerei,
îl las liber, dar tot îl spionez.
În vizuina aceasta
are un dormitor la etaj.
Când intră, îl văd urcând la etaj, în vizuină.
Are și diferiți colegi de apartament.
E înconjurat de o lume incredibilă.
NOUĂ LUNI GREUTATE: 7,83 KG
Invincibil. Așa se simte acel pangolin acum.
Dar în sălbăticie e greu și e periculos.
Și va învăța că nu e invincibil.
În limba Tshivenda, pangolinul apare drept creatură mistică.
E o binecuvântare să vezi unul.
Dar dacă o picătură de sânge de pangolin va atinge pământul,
se vor întâmpla dezastre naturale.
Îl eliberasem de opt săptămâni când am plecat să lucrez la Joburg.
Când eram acolo, m-au sunat cei de la rezervație.
Mi-au spus că nu mai ieșise din vizuină.
Îmi treceau prin minte nenumărate scenarii.
Simțeam că e ceva în neregulă cu el.
Marea mea teamă era că-i venise de hac vreo hienă pătată.
Nu m-am gândit până într-a șasea zi că i se putea prăbuși vizuina.
În dimineața aceea eram tot mai îngrijorat
și într-o stare de nedescris.
- Bună, Nicci! - 'Neața!
E ceva în neregulă. N-a fost văzut de șase zile.
M-am gândit la tot ce e mai rău.
Nici nu știu la ce să mă gândesc…
Nu știu ce să-ți spun. Doar să te duci acolo cu o cazma.
Da, bine.
Am ajuns aici ieri.
Am pregătit camera.
E în regulă, băiete. Eu sunt.
Am început să sap.
Îmi ziceam: „Isuse, dezgrop un cadavru.”
Mă simt epuizat emoțional.
Am tot săpat timp de două ore.
Îmi ceda spatele.
Mi-am dat seama că am nevoie de ajutor,
așa că am sunat la unitatea antibraconaj.
Și am tot săpat.
Ne-a luat patru ore și jumătate sau cinci.
Am săpat cât pentru o piscină.
Până la urmă, am dat peste un spațiu gol.
În acel moment, eram convins
că nu mai e în viață.
Că o să-i dezgrop cadavrul.
Stingeți luminile!
Te simți bine? Ești teafăr, băiete?
Ești teafăr?
Și se uita la mine.
Te simți bine, amice?
Nu-mi venea să cred. Trăia!
Ești teafăr, băiete? Te simți bine?
Cum e? Ești rănit?
Ești rănit?
Ești teafăr?
Ai pățit ceva?
Ce făceai aici?
L-am verificat, m-am uitat la el.
Era șocat de cele întâmplate, de zgomotul din jur și de tot restul.
Cred că e puțin slăbit, deci…
E în regulă. Sunt aici, băiete. Va fi bine. Ești teafăr, băiete.
E în regulă. Va fi bine, prietene.
Te simți bine? Da?
Dormi?
Ești teafăr, amice?
Uită-te la mine! Te simți bine, băiete?
Te-am găsit. Eu sunt.
Da, amice. Eu sunt.
Te simți bine?
Va fi bine, băiete. Ce faci, mă sperii?
Haide!
Hai să ne ridicăm! Așa. E în regulă. Vino aici!
Mergi puțin pentru mine?
Poți să mergi?
Voiam să văd dacă e slăbit.
Și a început să meargă încet.
A găsit un mușuroi pe care s-a urcat.
Și a început să mănânce ca nebunul.
Era mort de foame, micuțul.
Ce chin!
Nu-mi trecuse prin cap că s-ar putea prăbuși o vizuină peste el.
DOUĂ SĂPTĂMÂNI MAI TÂRZIU
Gata, fetițo, relaxează-te!
Ai văzut cum interacționează cu vreunele dintre mamifere mari?
Ce e interesant e că se ține după ele.
- Se tăvălește în balega lor. - Da.
Și se acoperă.
Dacă ești leu și miroși balega de rinocer,
nu ții să vânezi animalul respectiv.
Multe animale se dau drept alte animale.
Salut, prietene!
Facem și asta și apoi te las în pace?
Haide, vino!
Vino!
Vino aici, haide! Repejor. Salut!
Știu că ești un pangolin liber. Nu mai vrei să fii luat în brațe, nu?
O trag încoace. Așa.
NOUĂ LUNI ȘI 12 ZILE GREUTATEA: 8,1 KG
Nu te mișca! Așa.
Ești foarte calm.
Ai fost cuminte?
Ai fost băiat cuminte? Ce-ți face burtica? E bine.
E complet indiferent.
Vezi cât de încet se mișcă, nu?
Nu…
Ja.
Se pare că merge spre vest, înspre vale.
Ca oameni, avem datoria de a proteja animalele din jur.
Ca oameni de știință, încercăm să legăm știința de ce înțeleg oamenii.
Ai un animal magic…
care aduce ploaia.
Tuturor le priește ploaia.
E mitul care protejează,
care a făcut ca oamenii să trăiască în armonie cu natura.
Poveștile se transmit de la o generație la alta,
dar celor de acum e bine să le spunem lucrurile așa cum sunt.
Nu-i interesează credințele din trecut.
Fie că vom combina știința cu tradițiile, fie că ne vom folosi doar de știință,
ideea de bază e că trebuie să protejăm natura.
Cum s-a purtat omul cu specia lui Kulu?
Dispariția unei creaturi atât de speciale precum pangolinul
ar fi un simbol al felului în care tratăm totul.
A fost o experiență lungă și incredibilă.
E un animal cu totul diferit.
E foarte relaxat.
Simte că poate face ce dorește, așa cum dorește,
fără niciun fel de presiune.
12 LUNI ȘI PATRU ZILE GREUTATE: 8,6 kg
A mai luat în greutate.
A cercetat deja întreaga zonă.
Și s-a mutat într-un teritoriu riveran luxuriant.
Parcă a găsit cel mai sălbatic colțișor din sălbăticie și acolo va rămâne.
Poate caută o femelă.
Faptul că acum se plimbă de colo-colo
și a marcat întregul teritoriu
arată clar că e pregătit.
Și știm că sunt și alți pangolini în zonă.
Acum a stat în sălbăticie mai mult decât a fost în captivitate.
E ca și cum datoria fost plătită.
Ultimele două dăți când m-am dus să văd ce face, s-a ascuns de mine.
Când se lasă pe burtă, caută să se piardă în peisaj.
Pare a fi ultimul pas în procesul de reintegrare în sălbăticie.
La un moment dat, trebuie să-l lași să plece.
UN AN ȘI ȘAPTE LUNI GREUTATE FINALĂ: 9,52 KG
Într-un fel, poate nu trebuia să se facă observat niciodată.
Dacă nu va mai fi văzut de nimeni,
înseamnă că el face ceea ce trebuie.
DUPĂ UN AN DE MONITORIZARE ÎN SĂLBĂTICIE, GARETH I-A SCOS CAMERA LUI KULU
ȘI NU VA MAI PUTEA DA DE EL.
DUPĂ 85 DE MILIOANE DE ANI PE PĂMÂNT, PANGOLINII SUNT VICTIMELE
CELUI MAI RĂSPÂNDIT TRAFIC DE MAMIFERE SĂLBATICE DIN LUME.
INDUSTRIALIZAREA MEDICINEI TRADIȚIONALE A STIMULAT TRAFICUL DE PANGOLINI,
DAR EFORTURILE DE PROTEJARE AU CRESCUT ODATĂ CU ÎNĂSPRIREA LEGII.
DE LA REINTEGRAREA LUI KULU,
GRUPUL PENTRU CONSERVAREA PANGOLINULUI AFRICAN A ÎNFIINȚAT
UN CENTRU DE REABILITARE A PANGOLINILOR, PANGOLARIUL.
GARETH ȘI RAY COLABOREAZĂ CU REZERVAȚIA LAPALA
PENTRU A MODIFICA ȘI TESTA NOI GARDURI ELECTRICE,
CARE AR PUTEA SALVA PANGOLINI ÎN TOATĂ AFRICA DE SUD.
E PUȚIN PROBABIL CA KULU SĂ MAI FIE VĂZUT VREODATĂ DE OAMENI.
Subtitrarea: George Georgescu