Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jeg ble født i en platanlønn.
Mamma var halvveis i hennes tiende måned med meg
og lurte på om jeg noen gang skulle komme.
Hun følte tiden sto helt stille.
Så hun oppsøkte en heks som bestemor kjente til.
Heksen spurte moren min om hun ville at barnet hennes
skulle påvirkes av tilfeldigheter, eller skjebnen.
Tilfeldighetene ville snu meg til venstre eller høyre,
mens skjebnen, skjebnen ville stake ut én kurs.
Moren min forsto ikke forskjellen,
så heksen tok valget for henne, og viste henne veien.
Men først måtte hun klatre opp i en platanlønn
og synge favorittsalmen sin. Først da ville jeg komme til verden.
Mamma sa det var grunnen til at jeg ikke var redd for å falle...
Hallo, Odette.
Så jeg ble forbannet med et fryktløst liv.
Men jenta mi, Clarice, var forbannet med noe helt annet.
Hei, søtnos.
Hun var så uheldig å få en mor
som trodde at hvis hun holdt masken og fremsto perfekt,
så ville ingen avsløre at hun alltid føyde seg etter andres ønsker.
Fotografene tok bilder og moren til Clarice klistret på et smil,
noe hun pleide å gjøre når ikke ektemannen hennes var i nærheten.
DEN INSPIRERENDE NYE SVARTE FAMILIE
Siden jeg ble født i et tre
og Clarice ble født på et sykehus for hvite,
måtte bestevennen vår, Barbara Jean, også ha en unik fødselshistorie...
Og det hadde hun.
Men ikke slik hennes ville og løsslupne mor hadde forventet.
Karer, la meg fortelle dere om den flotte jenta vår.
Arbeidsgiveren hennes skjenket tre potensielle fedre
og fikk dem til å skryte av damene sine.
- Loretta... - Loretta, det der er ikke mitt barn.
Loretta, jeg trodde du elsket meg!
Det gikk raskt opp for dem
at de skrøt av den samme kvinnen.
Alle tenkte at det ikke lovet bra at trioen vår ble født på uvanlig vis.
At bildet vårt ikke var et mesterverk, men et salig kaos.
Et kaos som skulle formes av tilfeldigheter, eller skjebnen.
Jeg var ikke stille eller morsom nok til at folk ikke lot seg irritere av meg.
Men Clarice og Barbara Jean elsket meg.
Og jeg trodde det skulle være gjensidig.
Men vennskap fungerer ikke alltid slik.
Heksen hadde sørget for en fastlåst skjebne,
som medførte at boken om Clarice, jeg og Barbara Jean
skulle spjære i sømmene.
Bravo, Clarice!
- Odette... - Bravo, Clarice.
Dakapo!
Sett deg, Odette.
Clarice, jeg vil ikke ha flere av de trofeene dine,
ta den selv.
Kofferten min er full, Odette. Hvor skal jeg gjøre av den?
Alle de andre pianistene så på trofeet
som om det var Jesu gjenkomst.
Du ser på den som om den skylder deg penger.
Kunne ikke designet vært litt lurere? Se her, da.
Du bør heller tenke på den flybilletten til New York.
- Billetter. - Nemlig, jeg sa det jo.
Nemlig! Platekontrakten din mors idé.
Hun får overta. Jeg er lei av jobben.
Uansett hvilken vinkel du ser på den kjolen:
Det er fortsatt verdens styggeste kjole.
Klærne dine er som en jomfruforsikring.
Da bør du gå med dem, så du beholder din.
Jeg har aldri sett noen gå raskere fra Jomfru Maria til Maria Magdalena.
Fra kirke til horehus.
Jeg skal slutte å fortelle deg ting.
Jeg klager ikke, det gjør ikke Richmond heller.
Jeg er så usikker, Clarice.
- Kom igjen. - Greit.
Prøv den blå.
- Hva? Seriøst. - Se.
Det spiller ingen rolle.
Så mye styr for å bli spleiset med en som er stum.
James er litt sjenert, Odette.
Den grove munnen din skremte han nok bort.
Jeg er en rappkjeftet dame.
Takler ikke James det, får han lete videre et annet sted.
Jeg skal ikke sitte...
- Hva tilfører den? - Fremhever fargen.
Du kveler meg.
Alt handler om detaljene, Odette.
Når James får se deg nå, kommer han til å plapre.
- Han tier jo alltid. - Se på deg.
Snurr rundt. James, kom hit...
Odette, ta med dette bort til vennen din, Barbara Jean.
- Barbara Jean? - Morens gravferd var i dag.
Jeg har laget kylling.
Barbara Jean er venneløs.
Kusinen min, Veronica, så henne børste håret.
Ut falt en kakerlakk.
Hold kjeft.
Og vi skal til Big Earl's.
Barbara Jean bor i motsatt retning, og jeg går med hæler.
Odette skal gi kyllingen til Barbara Jean for å vise jenta omsorg.
Er du bekymret for skoene, så gå barføtt.
Redd for kakerlakker? Hold deg på avstand.
Eller så bør du bare dra hjem, Clarice.
Jeg fikser det.
Flott parykk.
Tøff og avvisende?
Hvor sender moren din oss? Det er derfor jeg aldri kommer hit.
Vi er på andre siden av Leaning Tree.
- Barn forsvinner slik. - Sier hvem?
Kusinen min, Veronica!
Noen burde ha kidnappet henne.
- Hei, står til? - Ikke snakk til dem.
Jeg liker ikke det tankesettet.
- De kunne ha svart. - De ser på oss.
- Hadde mamma visst at jeg var... - Du snakker for mye.
- Hva er det? - Vil du ha bæsj på skoene?
Odette, vi må bare inn og komme oss ut.
- Rett inn, så ut. - Inn og ut. Kom.
Dette er definitivt riktig hus.
Legg den utenfor.
Hvis du ønsker å løpe fra moren, utstyrt med pisk, vær så god.
Dama har gjort tukt til en egen kunst.
Odette, Odette.
Hei.
Moren min ville gi denne kyllingen til Barbara Jean.
Barbara Jean, vennene dine er her.
Vi kondolerer.
- Moren min... - Takk.
Si at jeg og stedatteren min
setter pris på omtanken.
Bare stig på.
Kom igjen.
Hvor er tantene og søskenbarna dine?
Jeg mener, til begravelsen.
De gadd vel ikke å ta turen.
Beklager, så uhøflig av meg.
Jenta her skal finne noen glass til gjestene våre.
Nei, nei.
Ellers takk.
Vi kom bare for å levere maten og hente Barbara Jean.
Moren min ville invitere henne på middag,
og ikke godta et nei.
Nei, nei, nei.
Hun har vært gjennom mye i dag.
Hun bør være med familien.
Vil du det, Barbara Jean?
Ja, det stemmer.
Med mindre du vil ha en knekt hånd,
bør du fjerne den hånda.
Jeg vet hvem du er.
Du er den sprø heksejenta som sies å ha blitt født i et tre.
Som visstnok ikke er redd for noe.
Da er det vel på tide at noen gir deg noe å være redd for.
Du har helt rett.
Og faren min var amatørbokser.
Helt fra barns bein av lærte han meg
å håndtere idioter som prøver å skremme meg.
Så jeg vil takke deg nå, mens du er bevisst,
for at jeg nå får vise noen av de beste triksene.
Åpne glidelåsen min.
Åpne den. Nå!
Jeg vil ikke søle til kjolen min med blodet hans.
Kom igjen, da.
Hvor er beltet ditt? Kom igjen.
Ja, bruk beltet ditt. Kom igjen!
Jeg har ikke tid til dette vrøvlet.
Jeg er ikke det minste bekymret for deg.
Kom dere av gårde.
Så faren din var bokser?
Faren min veide 50 kilo, hvis han bar på steiner.
Han bokset ikke.
La oss stikke, Barbara Jean.
Bli med oss til Earl's.
- Jeg vet ikke. - Kom igjen.
Du er jo allerede ferdigpyntet.
Tusen takk.
Barbara Jean, hva enn du gjør,
ikke spis mammas kylling.
Jeg satt på do i to uker.
Den smaken, og lukta.
EARL'S BUFFÉ
Hei, søta.
Du vet, jeg og moren din kan ikke ta det med.
Det blir jo ditt og Lydias hus.
Her kommer vakre Gigi gående.
Hei sann.
PÅ GJENSYN
Det er så godt. Du må prøve...
Se på det trekløveret, da, så fine og flotte dere er.
Dere ligner The Supremes.
Big Earl, Barbara Jean.
- Hei. - Velkommen til Earl's buffé.
Hyggelig å møte deg.
Little Earl...
Finn et bord til damene.
- Damer. - Hei, Little Earl.
Milkshakene her er latterlig gode.
Og du må smake på paien. Du kan få diabetes, men det er verdt det.
Flytt dere.
Her skal The Supremes sitte.
Ha det...
Gå og sett deg.
Takk, Little Earl.
- Står til? - Hei, Richmond.
Hei, baby.
Så fine dere er, da.
Hva skjer, Odette?
Dette er Barbara Jean.
- Hei. Hvordan går det? - Står til? Richmond.
Det var en fin kjole, Odette.
Er den vel ikke. Bestemoren min laget den.
Og hun er blind.
Hvor mange touchdowns fikk du?
- Touchdowns? - Ja...
Tre rett i mål, løp på én.
Bare én tur på benken.
Det hadde blitt flere hvis du var der.
Den gang ei.
Clarice fikk også en velfortjent, stående applaus.
Stolt av deg.
- Jeg trodde solokonserten var neste helg. - Det går bra.
- Jeg kommer da. - Dette var den siste.
Unnskyld, men spiller du solokonserter?
Og han er fotballproff?
Jeg tør knapt å spørre dere, da.
Jeg slåss og sårer sjeler.
Hun er litt rar.
- Hun vil bli sykepleier. - Å?
Jeg kjente ikke til den slemme siden din, Odette.
Fortsett, Richmond. Jeg vil finne ut hvor slem jeg kan være.
James, kunne du ha lagt dette i bilen til Richmond?
- Lett å glemme. - Ja, la meg.
- Takk. For en gentleman. - Bare kom med det.
Det stemmer.
- Jeg tror han liker deg. - Baby?
- Ja? - Har James tenkt å si noe?
Jeg foreslo mange ting han kunne si.
Dette er dødfødt.
Han skrøt av kjolen.
Jeg skal få han i tale.
- Han... OK. - Hun er litt skummel.
Hva har Richmond lovet deg?
- Hva? - For å komme hit...
Ga han deg håp om å få klå? For det er uaktuelt.
Han lovet ingenting.
Hvorfor kom du, da?
Sist stirret du på meg, som om jeg hadde to hoder.
Vel, dette er meg.
Liker du meg ikke, stirr på noen andre.
Jeg vil ikke se på andre.
Hvorfor ikke?
Du husker det sikkert ikke, men da vi var tolv år,
banket du opp noen karer som kalte meg Frankenstein.
Jeg har likt deg siden.
La oss gå inn.
- La oss gå ut. - Nei, takk.
Kom igjen. Greit, vi blir...
Barbra Jeans stefar er ikke grei. Jeg måtte nesten banke ham.
Curtis har aldri vært grei.
- Jeg tar hånd om det. - Tusen takk.
Du, Barbara Jean...
ble ikke du født på scenen til The Satin Slipper herreklubb?
Veronica!
Ikke hør på kusinen min, Barbra Jean.
Vet du hva, Veronica, far holdt en preken i kirken.
- Om at Gud ikke liker stygge ting. - Amen.
Sett deg fremst på søndag, for du vinner ingen skjønnhetskonkurranse.
Godt gjort å få null poeng.
Du bør ikke delta mer. Jeg ville ha gitt meg på 10 av 20 poeng.
Samme det.
Hyggelig at jeg fikk bli med hit, men jeg bør dra nå.
- Nei. - Stopp en hal.
- Vi snakkes. - Barbara Jean, ikke hør på henne.
Straks tilbake, Richmond.
Jeg og kona vil ha en prat.
Bli med meg.
Det er greit.
Datteren vår, Lydia, flyttet nylig for å gå på en skole i Chicago.
Soverommet står tomt.
Det er ditt.
Nei, det kan jeg da ikke.
Nå er du altfor høflig.
Earl henter tingene dine i morgen.
- Stefaren min... - Bo hos oss
i kveld, eller så lenge du vil.
Kom, kjære.
Ingen har noen gang gjort noe hyggelig for meg.
Selv ikke mine nærmeste.
Dere kjenner meg jo ikke.
Vel, da bør vi bli kjent. For nå er du vår nye bestevenn.
For moren din. Måtte hun hvile i fred.
Nei.
For The Supremes.
- For The Supremes. - For The Supremes.
Denne var god, fru Thelma.
Big Earl mistet fru Thelma kort tid etter.
Men det var vanskeligere da han forlot oss.
Mannen som bandt oss sammen.
Han var den som satt sammen den flotte boka vår.
Så pappa døde slik?
Det var slik jeg fant ham, Little Earl.
Han sa nok en bønn for den døde moren din.
Og først nå sier du ifra?
Jeg ville ikke ringe midt på natta. Dere må jo få sove.
Ringte ikke du nylig til Odette og James midt på natta?
Men James er jo politimann. Ikke sant?
Det virket logisk for meg.
Hun sier hun så en ånd stikke innom.
Og om det så stemte, hva skulle James ha gjort?
Legge Kasper i jern?
Minnie, du burde ha ringt.
Å, Earl.
Minnie.
Hvor sov du i natt?
I sengen, hvor ellers?
- I sengen? - På sofaen...
Det forverrer isjiasen.
Men en død mann ved siden av sengen dysser deg i søvn?
Hei, James.
Hei, alle sammen...
Politiet kommer om noen minutter for å ta med seg Big Earl.
Takk, James.
Nå ble hun lei seg. Nå er hun ute av seg.
Hei, Lester.
Hei, baby.
Det er greit, Barbie... Jeg vil tro at Big Earl ikke led.
Trøst deg med det.
Men det gjør vondt!
Frøken Minnie, hør her. Vi går tilbake til kroa.
Jeg kan lage te. Det roer deg nok ned.
Ikke lat som om du bryr deg.
Du har ønsket meg på dør helt siden faren din og jeg giftet oss.
Minnie. Å, Minnie!
Gud, så utrolig trist. Jeg visste noe var galt
da du ikke kom til spåtimen.
Spår den gamle røya fortsatt folk?
- Ja, det gjør hun. - Jeg hørte det, Clarice.
Veronica, ikke bruk henne til den teite spåingen.
Teit, nei? Jeg vil vite om jeg har truffet den rette.
Vel, Veronica, du trenger ingen spåkone.
Det er bare å se på historikken din.
- Gud hører deg. - Bra.
For da kan han si det samme til deg.
Jeg så min åndelige veiviser, Karl den store, i morges.
Han sa jeg kom til å følge etter Big Earl i graven til neste år.
Til neste år!
Jeg er på vei til himmelriket.
Og ingen her bryr seg om hva som skjer med meg.
Jeg bryr meg.
Jeg orker ikke dette.
- Jeg skal bare... - Greit.
Dere er en gjeng med ikke-troende.
Det ordner seg, Minnie.
Jeg kommer, Big Earl!
- Har dere hørt om Earl? - Kondolerer, dere.
Måtte han hvile i fred.
- Earl var en bra mann. - OK, Charlie.
Gi meg den. Tusen takk.
Sover ved siden av døde, åndelige veivisere.
- Jeg orker ikke. - Jeg fatter ikke at Big Earl er borte.
Han var jo syk...
James hadde høyere blodtrykk enn ham.
Det er glovarmt her.
Det er november.
Man kan vel være varm likevel?
Som jeg sa. Det er overgangsalderen.
Dere er kanskje snart 50 år, men livmora mi er fortsatt 22.
Livmora di gjør deg snart hauggammel.
- Det stemmer. - Stol på oss,
det er overgangsalderen.
Hun er riv ruskende gal.
- Hun kan kunsten å være dramatisk. - Ja, det kan hun.
Stakkars.
Richmond, vi blir forsinket.
Hallo.
- Hallo. - Hvem er det?
Ingen.
Feil nummer.
Clarice har alt godkjent sangene.
Hun flyr i flint hvis de legger til en sang nå.
Trengs det egentlig underholdning?
Big Earl var tross alt gift med Minnie.
- Ta jerngryta ut av ovnen. - Ja?
- Den må ikke svi seg. - Greit.
Så hun må få ytre seg...
Selv om ingen ønsker å lytte.
Når Nam-myoho-renge-kyo setter i gang,
må du holde Clarice fast.
Det blir Richmonds jobb.
Han har sikkert noen synder å bøte for.
- Noen ringer og legger på til henne. - Ringte hun opp igjen?
- Ukjent nummer. - Mange idrettslag og videregående skoler
har ukjent nummer.
Så vi vet ikke, Odette.
Det vet du ikke. Og hun ønsker ikke å vite det.
Richmond føler han ble litt redusert etter at han fikk føling.
- Han liker oppmerksomhet. - Altså,
hvis jeg får vite at han har vært utro mot Clarice,
vil han ønske seg i koma.
Baby, du er utrolig fin i den nattkjolen,
men vi må kle på oss. Du må må gå.
Gjør deg klar. Vi ses snart.
Ikke glem lasagnen, da. Ha det!
Greit. Ha det.
Greit.
Utrolig fin kjole.
Tusen takk.
Da jeg flyttet inn hos Big Earl,
hadde jeg bare klær etter moren min.
Utslitte arveklær.
Men han sa jeg var fin, hver dag.
Han ville nok ha likt denne.
Jeg vet, jeg...
Ikke, ikke...
Du er ikke svak.
Hadde du vært det, hadde du alt drukket to glass.
Du satt det tilbake.
Det bekrefter det jeg vet.
Du er sterk, Barbie.
Hei...
Både han og de pålitelige kortene mine vil alltid være med meg.
Herregud, hun gir seg jo aldri med det våset.
- Ta denne, vennen. - OK, mamma.
- Kom igjen, la oss gå inn. - Helt på nyåret...
- Hei sann. - Hei...
Hei. Kan dere ta dette inn på kjøkkenet?
Ja, frue.
Jeg vil bare si...
at det ville ha vært en vakker avskjed, musikalsk helt perfekt,
hvis ikke Odette hadde blandet seg.
Minnie bruker bare litt salvie og røykelse.
Det var ikke så ille.
Det var som en av forsiringene.
Tenk at Big Earl er borte.
Mannen holdt et øye med meg
- selv om han ikke måtte. - Han elsket deg, James.
Men hvorfor giftet han seg med Minnie?
Hun var en sparkepike.
Jeg skjønner ham.
Vi liker å se på Big Earl som en farsfigur,
men han var jo også en mann.
Han måtte vel få tiden til å gå før han fulgte etter Thelma.
Se på den statuen der, da.
Det denne kvinnen har gjort med Thelmas hus er kriminelt.
Jeg får hodepine av det blinkende lyset.
Det har blinket siden vi kom.
Sikkert bare en løs lyspære.
- Greit. - Sikker?
Jeg fikser det.
Han liker å hjelpe til.
- Flott. - Vær så god, far.
Carl, prøver du å ta livet av faren din?
Ikke skyld på Carl, baby... Det er bare litt skinke.
Moren min lærte meg å vise respekt
- med et godt skinkemåltid. - Amen.
Barbara Jean.
Hva skjedde? Hva skjedde?
Unna vei, unna vei. Lester.
Kan noen ringe 911?
Herregud.
Lester.
Det går bra.
Barbara Jean, Barbara Jean, kom og se. Kom!
- Hei, Lester. - Hei, Barbie.
- Hva synes du? - Den var lekker, Lester.
Altså, det er en råflott bil.
Det stopper ikke der.
Løp, gutt!
Der er jo Desmond.
Flytt dere.
Flytt dere, for helvete.
Vekk fra veien min!
Vekk fra veien min, svarting.
Hei!
Unnskyld. Desmond prøve å kjøre på oss.
Du må ikke omgås den redneck-idioten.
- Går det bra? - Jeg har blitt satt ut før. Det går bra.
Jeg foretrekker å være den som setter deg ut.
Du syns vel at jeg er gammel?
Nei, slettes ikke.
Bra.
Hva med en middag i byen?
Så går vi på kino etterpå.
Gjerne, Odette og Clarice har snakket om å dra til byen.
- Dere! - Da blir det slik.
Kom inn. Skynd dere, alle sammen.
- OK, Lester. - Vi ses.
Skal du og Lester på kino?
Dere også.
Kom igjen, kom igjen.
- Hva er det, Odette? - Se nå.
Gjør dere klare.
Kom igjen, løp!
Du får jo hele byen inn.
Hei, Little Earl.
Rolig, rolig, rolig.
Hei sann.
...mange trenere hvert år.
- Ro dere ned. - Hva skjer?
Hva er det?
Se ditover.
En flott, hvit gutt.
Unnskyld meg?
Ray, la meg presentere deg.
Hei, Supremes.
Hei, Big Earl.
Dette er Ray Carlson. Han har fått jobb her.
Hei.
Odette!
Hei.
Er du i slekt med Desmond Carlson?
Ja, han er storebroren min.
Leker du på samme vis? Biljakt etter svarte på veien?
Nei.
Pokker, Big Earl.
Hvorfor er han er?
Ramsey, du har to brødre i buret, men jeg sjekker ikke lommene dine.
Han har et poeng.
Jeg visste ikke at du hadde ansatt en kylling.
- For lett. Hva, baby? - Richmond.
- Du! - Jeg ser på ham...
Bra jobba, Kylling.
Kylling sklei på fjæren.
Det er det jeg mener.
Beklager, mr. Earl.
Det går bra, du er velkommen her.
Du kan jo kanskje hjelpe ham?
Hei, baby.
- Hei. - Jeg så bilen din.
- Ja? - Hjelpe ham?
- Desmond? - Desmond.
Av alle personer!
- Er Kylling søt? - Han er søt.
Har noen av dere en nickel til jukeboksen?
- Vennen? - Lommeboka mi ligger i bilen.
- Her. - Takk skal du ha.
Takk, Odette.
Takk, James.
Hadde ikke du en nickel?
- Du også. - Ta det med ro.
- Det er bare fem cent. - Jeg har en dollar.
- Sjekk den typen der, da! - Jøss.
- Hei... - Hei.
Vi så den nye bilen din. Så dere den?
Er den din? Dæven.
Du har jo en sånn uten tak.
- Venner... - La meg kjøre.
Unnskyld...
Hei.
Moren min brukte en beltespenne.
Det var vel et uhell.
Nei, hun var for full til å innse at hun slo meg med feil ende.
Broren min slo meg med en murstein fordi jeg tok mat fra kjølebagen hans.
Moren min slo meg med en biljardkø om jeg gikk ut usminket.
Ingen mor. Far døde i fengsel.
Jeg vet ikke hvem faren min er, men det er fire som håper det ikke er dem.
Big Earl lot meg bo her, da han fant ut at jeg bodde i min bror Desmonds skur...
Sammen med kyllinger.
Beklager. Greit, du vinner.
Det ligner et ansikt.
Kan... kan jeg?
Dette er munnen og...
og dette er øynene.
- Du var på bakrommet med en hvit fyr. - Vi snakket bare litt.
- Snakket? - Ja.
Ikke noe mer?
Ja. Han er vennen min.
- Ingen berøring eller kyssing? - Nei.
Liksom. Ingen kjøper den der, Barbara Jean.
Man kan vel snakke, Odette?
- Liker du ikke Ray? - Kylling er grei.
- Bedre enn mange... - Men vennskap går ikke,
- fordi han er hvit? - Men...
- Han jobbet for Big Earl. - Og?
Kylling er min venn, men denne kveldspaien
dere har hatt den siste måneden...
Vennskap? Sier du det, altså?
- Hei. - Da er hun i gang.
Endelig tar jeg med noen gutter, og dere ter dere som nonner.
- Jeg danset! - Du gynget alene og...
Og du har beilere.
Det har Richmond også.
Du er ellevill!
Ringen fungerer visst ikke slik du håpte.
- Odette! - Hva?
Forsiktig om du fortsatt vil være forlover.
Det blir et vakkert bryllup.
- Tusen takk. - Og dyrt.
Ja.
Ha meg unnskyldt.
Hva var det?
Hun var litt rar, sant?
- Ja. - Skal vi finne ut av det?
Ja, takk.
- Clarice. - Hva er det?
Jeg avslo platekontrakten.
- Hva for noe? - Hva?
Dette er grunnet den hensynsløse Richmond...
Nei, det er det ikke.
Richmond vet ikke om dette ennå.
En platekontrakt... Det er skjer bare én gang, men...
At jeg... får en egen familie,
det gjelder livet ut.
Det er det eneste jeg ikke kan nedprioritere.
- Det trengs ikke. Gjør begge deler. - Ja.
Richmond skal reise rundt og spille fotball.
Hvem skal oppdra barna?
- Moren min? - Hun er bedre mor enn det min var.
Begge to...
prioriterte egne behov fremfor barna deres, Barbara Jean.
De damene er helt like, bare med ulik innpakning.
Mens du reiser rundt og holder concertos,
skal jeg hjelpe deg med barna.
Jeg også.
Hva skal jeg med en familie hvis jeg ikke kan være sammen med dem?
Clarice.
Richmond og jeg, som stifter en familie og får barn.
Det er det vakreste stykket jeg noen gang får spille.
- Da skal vi være bandet ditt. - Det stemmer.
Orkester!
Samme det.
Men jeg passer ikke stygge barn.
Du bør få søte barn.
Selvfølgelig skal jeg få søte barn.
Jeg bekymrer meg ikke for deg.
Null poeng, Richmond.
Og Clarice venter på deg.
Den fyren er sprø.
Hva skal du?
- Jeg må gå og pudre nesen. Straks tilbake. - Greit.
Hei!
- Hva foregår her? - Hit med pengene!
Det ble litt varmt der ute,
så jeg trengte en pause.
Har du noe imot at jeg gjemmer meg her?
Nei. Jeg trodde jeg var alene om å føle det slik.
Odette ba meg om å bli med hit,
men skolefester er ikke noe for meg.
Ei heller skole, for den saks skyld.
Videregående hadde nok passet deg.
Ja...
Big Earl satte meg på skole-tanken.
- Han sier jeg er for klok til å la være. - Det er du. Han har rett.
Det føles så uoppnåelig.
Altså, jeg liker tanken på videregående,
men jeg har ikke en lidenskap, som Clarice og pianoet,
eller Odette med sykepleierstudiene.
Det er vel noe du brenner for?
Mor sa at jeg ikke var lur nok til å være unik,
men at jeg var så pen at det ikke spilte noen rolle.
Ikke tro på sånt.
Du er helt unik, Barbara Jean.
OK.
Jeg tror du er klar for festen.
Hvorfor løper du med den?
- Har du brukt en slik før? - Nei, jeg foretrekker nevene.
Først må du sikte.
Vent med å skyte.
Herregud!
Jeg har tenkt litt...
Hvis du skal gifte deg, bør du gifte deg med meg.
Hvem har dødd nå?
Ingen.
James la igjen denne.
Han ville ikke forstyrre deg.
Hva har James sendt?
LYKKE TIL, SYKEPLEIER ODETTE KLEM, JAMES
Sløsing med penger.
Og du sløser med tiden.
Gjør deg klar til bussen. Plutselig er klokken 10.
Ja.
Clarice eller Richmond kan vel kjøre? Testen varer i et par timer.
Du fortalte meg ikke om sykepleiereksamen.
Dumt å sløse bensin, hvis jeg ikke består.
At du ikke skal be...
Barn, hva er det du sier?
Jeg tar den, mamma.
Familien Jackson.
Kanskje mensen bare er forsinket.
- Den er mer enn som så. - Det vet vi ikke.
- Hun må til legen. - Enig.
Han kan gi kyllingbabyen en dato.
Du bør si det til Big Earl.
Og høre hva han tenker.
Og hva skal jeg si, Clarice?
Jeg har sneket meg ut av huset ditt
for å ha sex med den hvite ryddegutten.
Og nå er vi gravide.
Jeg vil ikke la Big Earl vite det.
Si det til Kylling.
Det kan hun ikke!
- Hvorfor ikke? - Gud,
tilgi meg for at jeg sier dette, men...
Kanskje du ikke vil beholde det.
Er det bedre å finne en skitten kniv i en kjeller
enn å få en hvit gutts barn?
Er det det du sier?
Vel...
- Der røyk giftermålet med Lester. - Giftermål?
Jenta er ikke interessert i Lester.
Jeg er akkurat som moren min.
Mer enn én mann, et barn på vei, ingen far.
Jeg har lengte tenkt at jeg er bedre enn henne.
Jeg har visst fortjent dette.
- Jeg fortjener det. - Hei, hei, hei.
Du må aldri tenke at du ikke fortjener bedre, Barbara Jean.
Aldri.
Du fikk aldri vite hvem faren din var.
Om du ikke vil følge i hennes fotspor,
så vet du hva du må gjøre.
- Jeg er redd. - Jeg vet. Vi er her.
Vær så god.
Tørk tårene.
Det ordner seg.
La meg si deg noe om overgangsalderen.
De snakker om hetetokter og tretthet, som om det er helt uproblematisk.
Det er grusomt! Jeg er varm nå.
Du er ikke i overgangsalderen.
Takk Gud for det, men...
Du har non-Hodgkin lymfom.
Lymfom... Det er...
Kreft. Ja.
Hva?
Det er alvorlig, men vi kan ta i bruk cellegift.
Jeg har alt gjort en avtale med sykehusets onkolog.
Hun er anerkjent, dyktig.
Du er ved god helse, så jeg har troen, men vi må gi alt vi har.
Det trengs en grundig...
Odette?
Skal jeg si det til James?
Nei, nei, nei, nei, nei.
Du kan si det når jeg blir forkjølet.
Jeg vil holde dette hemmelig en liten stund.
- Kylling! - Odette.
Kylling!
Hva fører deg hit, etter så mange år?
Universitetet har gitt meg ansvar for et forskningsprosjekt
for ornitologisk avdeling.
Hauker, ugler.
Purpurfinker.
Jeg fikk større plass enn i Oregon.
Oregon.
Så det er der du har vært.
Å, Kylling!
Jeg ser du fortsatt er leder i Fine, hvite gutter-klubben.
Leker fortsatt med fugler. Men ikke med døde fugler, håper jeg?
Nei, jeg skal bare se på dem.
Den ene flokken har mistet en.
Derfor kvitrer de så mye nå.
De sørger.
Ikke si at de har begravelser? Da må jeg gi deg en smekk.
Purpurfinker har ikke begravelser, men de kan føle sorg.
Tap.
Da er de visst ikke så ulike oss mennesker.
Har du hørt om Big Earl?
Første stedet jeg dro...
Da jeg kom til kroa, sa Little Earl det til meg...
Jeg klarte ikke å gå i begravelsen.
Jeg ville. Men, du vet...
Barbara Jean.
Kanskje jeg burde ha...
Tiden vil aldri føles riktig.
Men noen ganger er det feil.
Og det passet ikke da.
Jeg må jobbe litt.
Hyggelig å se deg.
Hyggelig å se deg også, Kylling.
Ikke la det gå 30 år til neste gang.
Ray kunne ha ventet i 30 år til,
uten at det ville ha passet bedre for Barbara Jean da.
Jeg tror ikke hun orket å miste ham to ganger.
Det går bra.
Vi drar nordover.
- Grønn er den eneste fargen for dem. - Jeg er usikker, Ray.
Ser han ikke at du har stjålet?
Når han ser at pengene er borte, er vi ute av byen.
Desmond er bevisstløs. Han er alltid full i helgene.
Vent i skuret. Jeg er snart tilbake.
- Vær rask, OK? - Det skal jeg.
Barbara Jean fortalte ham ikke om babyen.
Hun måtte innfinne seg med skjebnen, men hun likte den ikke.
Hva faen gjør du her?
Du og Ray?
Holder han på med negerfitte nå?
Du har fått sansen for lyst kjøtt.
La meg vise deg.
Hvor skal du, kjerring?
Se på meg, se på meg.
Kom med leppene.
Jeg skal kverke deg, svarte kjerring!
Hvor i helvete er du?
Faen.
Jeg skal finne deg.
Barbara Jean?
Barbara Jean? Herregud.
- Går det bra? - Ser det sånn ut?
Beklager. Du er trygg nå.
Trygg? Trygg?
Det finnes ingen trygge steder, Ray.
Jeg sier det, men du tror meg ikke.
Det er slik det kommer til å bli.
- Desmond finner det ikke ut. - Desmond? Det gjelder flere.
Uansett hvor vi er, vil vi bli spyttet på, eller enda verre...
Vi kan ikke utsette et barn for dette.
Nei, nei, nei.
Ting kan ha endret seg før vi får barn.
Vi kan ikke ha det sånn!
Jeg kan ikke ha det sånn. Beklager, jeg klarer ikke det.
Hva er det du sier? Barbara Jean, hva er det du sier?
Hva er det du sier?
- Jeg elsker deg. - Kjærlighet er ikke nok.
Begge vil at det skal være nok, men det er det ikke.
Jeg er lei for det, Ray.
Jeg er lei for det.
Det var ikke meningen å forstyrre.
Big Earl sa at du var her.
Håper det er greit.
Hva er galt?
Jeg er gravid.
Ray Carlsons er faren.
Elsker du ham?
Hva skal du gjøre?
Hva vil Ray?
Ray vet ingenting.
Han dro før jeg fikk fortalt ham det.
Jeg kan være god mot deg, Barbara Jean.
Jeg vil bare være mer sammen med deg.
Og da mener jeg ikke å bare rote. Jeg...
Jeg vil bli ektemannen din.
Med eller uten barn.
Du er sprø, Lester!
Det er jeg.
Jeg elsker deg også.
Du kan ikke elske barnet min.
Jeg elsker barnet vårt.
Clarice kjøpte en bibel til Barbara Jean,
så hun kunne finne fred etter Lesters bortgang,
men Barbara Jean fant bare mange grunner til
å bli enda mer forbanna på Gud.
Jeg skal ikke nekte for at jeg var forbanna også.
Det virket som om Gud plaget henne mesteparten av livet.
Barbara Jean trøstet seg med å tenke at hvis hun drakk nok,
ville hun neste morgen ha fortrengt
den konstante smerten hun kjente i sjelen.
Clarice tenkte at hvis hun spilte nok, ville også hennes smerte forsvinne.
Hun traff alle tangentene på pianoet, uten å bomme.
Men hun var tonedøv når det gjaldt Richmond.
Moren min sa at stabeiser var de som trengte pisken mest.
Før forbandt jeg straff med en pisk, men...
Clarice viste meg at et hjerte også kan få gjennomgå.
Ja.
Ikke alle tror at julen kan være grusom,
men jeg visste bedre enn som så...
For julen var alltid grusom for Barbara Jean.
Både hun og Gud fikk en sønn på den tiden av året.
Begge to mistet de sønnene sine også.
Jeg er fortsatt usikker på hvilket dødsfall som var verst.
Du kan ikke spille med henne.
Derfor spiller jeg med deg, Odette.
Legg ned kortet ditt.
Nå legger jeg...
- Reddet av barnet. - Ja vel.
Mamma, kan jeg besøke Ricky og Carl?
Jeg vet ikke om onkel Richmond håndterer en gutt til i dag.
Greit, men da må du gå på fortauet,
se i begge retninger, ingen snarveier.
- Jeg vet. - OK. Lov meg det.
Ingen snarveier. Greit?
Nå snakker vi, damer!
Hun jukser!
...sitter her og jukser.
Konge vinner alltid.
Dere vil ikke like dette.
Jeg vil ikke spille dette mer.
Jeg brukte for lang tid. Hvordan...
Du har for mange kort på hånd.
- Greit. - Vi kan ikke...
Det er greit. Det går bra.
Det går bra. Du må bare våkne. Det går bra.
Du vet hvem det var, James.
- Desmond drepte ham. - Hør her.
De er hjemme hos ham nå. Vi tar oss av det.
De kommer aldri til å fengsle en hvit mann!
- Tidene har endret seg. - Pisspreik!
Det er gutten min!
Hvis politiet ikke gjør noe, lover jeg å ta saken i egne hender.
Lester, ro deg ned.
Du kan ikke si slikt. Du kan ikke si slikt.
Hvis du gjør noe idiotisk,
hva faen tror du skjer med Barbara Jean?
Hva skjer med henne?
Du må gjøre noe.
Det går bra, vennen. Det går bra.
Barbara Jean.
- De må ta ham nå. - Nei.
Nei. Ikke rør ham!
Det går bra. Han våkner snart. Bare vent.
- Kom igjen. - Nei. Nei! Nei.
Nei. Nei, nei, nei, nei!
Nei! Nei. Nei! Nei!
Vær så snill, nei! Nei, nei, nei!
Faen.
Hei, kjære.
Hatt det fint på jobb?
Det var greit.
Jeg er trett.
Hva er det som foregår?
Hva mener du?
Jeg snakket med Laureen.
Og hun fortalte meg at du ikke kom på jobb på tirsdag.
Jeg liker ikke overvåkning.
Jeg hadde ikke gjort det, om du hadde vært ærlig.
Så jeg spør igjen...
Hva er det som foregår?
Jeg har hatt en del hetetokter.
Vel, legen sa at...
At det ikke er overgangsalderen.
Hva da?
Non-Hodgkin lymfom.
Ikke akkurat den julegaven jeg hadde håpet på.
James, det er lenge siden sist jeg satt på fanget ditt.
Ikke sikkert stolen takler det.
Kom hit.
Vent.
Det kommer til å gå bra. OK?
Jeg vet, jeg vet.
Det kommer til å gå bra. Jeg vet. Jeg elsker deg.
Det ordner seg.
- Skal jeg si det til The Supremes? - Nei.
Det blir for mye for dem, og de har nok å stri med selv.
Greit.
Når begynner behandlingen?
Hun er sen.
Vel...
Sist vi møttes i Big Earls begravelse,
mistet jo Barbara Jean Lester.
Nå dikter du opp unnskyldninger for henne igjen.
Hun sprader rundt omkring med den "vannflasken".
Hun slukker ikke tørsten.
Jeg skjønner at slikt kan vekke mørke stunder til live.
Hadde jeg drukket hver gang jeg møtte på motstand,
- hadde jeg bodd på polet. - Det går bra, Odette.
Helt til det ikke gjør det.
Og Lester kan ikke hjelpe henne på rett kjøl nå.
- Hei, Barbara Jean. - Hei.
Jeg måtte fullføre noe frivillig arbeid på sykehuset.
Hopp inn.
Hei.
Velkommen til Minnies reise til himmelriket.
Er ikke dette for Big Earl?
Little Earl, demp lysene.
Hvorfor? Sola skinner jo.
- Bare demp lysene. - Herregud.
Gurimalla, nå begynner det. Nå begynner det.
Åpne døren. Åpne døren.
Gurimalla, er dette en minnestund eller en gjenoppliving?
Big Earl ville ha dødd igjen for å slippe dette.
Du sa du hadde gjort show før.
Bare en påskekonkurranse i kirken.
Stakkars påskeharen.
Dere ødela Earls minnestund for meg. Dere får ikke ødelegge denne!
- Vær stille! - Big Earl snudde seg akkurat i graven.
Hysj!
Å!
Avvent å applaudere meg.
For snart er jeg ikke mer, og hører ingenting.
Oppstigningen venter!
Men siden jeg nærmer meg slutten,
- kan dere stille dere opp. - Nei, nei.
Husk å ta med pengene. Dere kan legge de på bordet.
Sørger Minnie over sin død i forkant?
Dette er åpenbart produksjonen "Minnie McIntyre presenterer
Minnestunden - musikalen"
- Det hørte jeg, Clarice. - Det var meningen.
Vet du hva?
Vil du vite hva jeg så i en åpenbaring i går?
- Egentlig ikke... - Richmond.
På en tåkelagt strand med en kvinne.
Men når bildet ble tydeligere, så jeg at kvinnen...
ikke var deg.
Kundene dine venter på deg, Minnie.
Dere kan prøve å ignorere meg,
men de åndelige veiviserne vet det alt.
Og ifølge dem, liker ektemannen til noen
å stikke innom en Cherokee.
Og da mener jeg ikke bilen.
Nei, nei, nei, nei.
Ta det med ro.
De har ikke flinke strippere engang.
Ifølge Veronica er hun bartender her.
Jeg ble født på Satin Slipper, men hun vet mer om stedet enn meg.
Hun sa også at de hadde bibeltema for poledansingen på mandager.
Johannesevangeliet tre dollar og 16 cent per lapdance.
Hvis du og Veronica er i ferd med å bli venner,
brenner jeg stedet til grunnen.
Spar kruttet til Cherokee.
Nei, jeg vil bare prate, kvinne-til-kvinne.
Du mener kvinner-til-kvinne.
Det kan være hun røsker av deg øredobbene
og prøver å banke deg opp.
Så jeg og Barbara Jean holder oss i nærheten.
- Må vi slåss med Cherokee? - Om det trengs, vennen.
Jeg søker svar, ikke en slåsskamp.
Jeg bare nevner det.
Cherokee.
Som indianerstammen?
Nei, som jeepen.
Faren var bilmekaniker.
Brødrene heter Tercel og Seville.
- Du tuller! - Vent, vent, vent.
- Kjenner du henne? - Egentlig ikke.
Hun jobber deltid i sykehusets gavebutikk.
Der er hun!
Hei!
- Hun er jo bare barnet. - Det kan så være.
Men gammel nok til å vite at hun ikke skal ligge med gifte menn.
Ingen ektemenn er visst forbudt?
- Ikke, ikke. - Ja vel?
Hold deg på avstand.
Jeg er Richmonds kone.
La meg stille deg et enkelt spørsmål.
Når begynte du å ligge med ham?
For fire måneder siden.
Han sa dere ikke var sammen mer,
så det er ikke...
Utroskap.
Den løgnen er like gammel som horeyrket.
Så du for deg å bli en manns elsker som voksen?
Richmond selger nok luftslott til deg, som en bruktbilselger.
Du er for ung til å vite at dette er egoistisk av Richmond,
og at du er den eneste som gir noe.
Han komme bare til å ta fra deg.
Han tar skjønnheten din.
Han tar smilet ditt. Han tar lyset i øynene dine.
Han kommer til å fylle rommet der hjertet ditt var før.
Han kommer til å ta og ta,
helt til det er tomt.
Han bryr seg ikke om deg.
Det har ingenting med meg å gjøre. Han bare er sånn.
Og du kommer ikke til å ta
min posisjon, unge kvinne.
Ha en trivelig kveld, Cherokee.
Satt på plass! Og jeg trodde jeg stjal sjeler.
Jeg prøver bare å redde en.
Big Earl tok en prat med meg om Richmond
den uken vi skulle gifte oss.
- Samme med meg. - Meg også.
Å, Earl.
Hva sa han til deg, Reese?
At om 30 år...
kom Richmond til å ende opp som en av byens beste menn,
men at det frem til da kom til å bli en vanskelig reise.
Jeg tolket det som at han støttet valget, fordi jeg ønsket det,
men det viste seg å være en forutsigelse.
Det var ikke Earl som frarådet deg å gifte deg med ham.
Det var meg, vennen.
Gud, hva har skjedd?
Ingenting.
Hva gjør Alex Li med deg?
Ingenting.
Du sa han hjalp deg med overgangsalderen.
Men det er visst mer enn det?
Det er kreft.
Men det går bra.
Det der ser ikke bra ut.
Det ser ikke bra ut.
De skal sette en kanyle her,
så de ikke trenger å stikke meg.
Cellegiftbehandlingen går bra.
Hvor lenge har du visst dette?
Lenge nok.
Jeg lager en timeplan.
En person skal være med deg på hver behandling.
Jeg tar den første.
Bare si ifra når.
Ser du? Ser du hva du gjør?
Fra nå av må du begynne å spise.
Se! Ser du hva du gjør?
Ser du ikke hva du gjør?
Du lager så mye vesen utav det! Så mye oppstuss...
Du har brukt 30 år på å hjelpe og ordne for oss.
La oss gjøre det samme for deg.
Hva faen holder du på med sammen med den vesle røya?
OK, så jeg antar at du vil prate. Du kunne bare ha spurt.
Cherokee er en vakker jente.
Naiv, men vakker.
- Hvem er Cherokee? - Gi deg.
Du har fornærmet meg nok.
Clarice, jeg har ikke vært utro.
På min mors grav.
Vel vitende om at du er en horebukk,
vrir hun seg nok i graven nå.
Det skjedde bare én gang.
Så du innrømmer at dere har ligget sammen?
Én gang i løpet av fire måneder...
med litt selvbeherskelse?
- Nei, dette har du fra Odette. - Nei.
Hadde det vært opp til Odette, hadde du blitt kastrert
på bryllupsnatten vår.
Hun har ligget ganske lavt i terrenget.
- Enn du, da? - Så du sier
det er min skyld at du klår på andre damer?
Du løy og lullet meg inn i en drøm.
Jeg har ofret alt for denne familien.
Jeg ba deg ikke om det!
Hvis du var så frustrert,
hvorfor sa du ikke noe?
Hadde du sett på meg, hadde du visst det!
Dette fungerer ikke lenger.
Greit.
Men jeg flytter ikke.
Så jeg foreslår at du tenker nøye gjennom dette.
Så dette er ditt sanne jeg?
Bli.
Jeg drar, Richmond.
Takk, kjære.
Ingen årsak. Jeg aner ikke hva jeg holder på med,
men jeg gjør så godt jeg kan.
Mange år med bortkastede dietter, så var kreft alt som skulle til.
Oi sann.
- Beklager, kjære. - Det går bra.
Da får du litt færre gjøremål.
Det er som et maleri.
Hva da?
Livet.
Du maler på maleriet ditt
hver eneste dag,
for å gjøre det så fint som mulig,
helt du nærmer deg rammen.
Jeg tror min mors platanlønn...
var den fineste delen på lerretet mitt.
Jeg går inn.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Ingen vet det.
Kommer dere?
Når man velger den rette, trenger man ikke å gjøre det heller.
Når min tid er inne...
vil jeg være ved en platanlønn.
- Hvordan går baki der? - Bra. Sitt i ro.
Greit, greit.
Ferdig.
- Ferdig. - Er du ferdig?
Jøss.
Hva? Nei, nei. Vent, vent.
Cellegiften hadde tatt håret mitt uansett.
- Stemmer. - Stemmer.
- Greit. - Klar?
Ja, jeg er klar.
Jeg trodde jeg kom til å gråte.
Men etter flere år med varme, hårruller, kjemikalier, brenning:
Jeg burde ha gjort dette for mange år siden!
Du har helt rett.
Faen heller, jeg er fri!
Du har et pent, barbert hode også.
- Jeg har en flink barberer. - Det har du, ja.
Gi meg samme frisyre.
- Hva? - Clarice?
Veldig solidarisk av deg, men du har nettopp forlatt mannen din.
Hva så?
Så du er ikke i rett sinnstilstand til å ta slike valg.
Jeg vet, jeg fant nylig en bønneliste hos kirken min.
De ville be for meg på bakgrunn av det jeg sa til Richmond sist.
Dropp kirken den dagen.
La oss gi dem noe å snakke om.
- Nestemann? Kom igjen! - Greit.
Kom igjen. Kom hit, kvinne.
Vi tar litt om gangen.
Hvorfor skal vi det?
Hodet ditt kan være spisst.
Unnskyld, unnskyld!
Men spar litt av håret.
EARL'S BUFFÉ
Hva har skjedd med Barbara Jean?
Hun var ikke i kirken.
Med de klærne, er hun umulig å overse.
Stein i glasshus.
Jeg var ikke kledd slik i kirken.
Jeg slanker meg.
Er du ikke varm?
Vil du ha en heteslagdiett?
Hva i alle dager?
Herregud!
Barbara Jean?
- Barbara Jean? - Hvordan skjedde dette?
- Det var ikke med vilje. - Det går bra. Det går bra.
Unnskyld. Jeg har tisset på meg.
Se hva katten dro inn i hus.
Hvordan går det?
Mye bedre. Takk.
Aner ikke hva som skjedde.
Dette går seg til.
Du trenger bare litt hvile,
noe å spise...
Du er alkoholiker.
Hun tisser på seg ute blant folk, Clarice.
Man må kunne kalle en spade for en spade.
Du er alkoholiker.
Nei, nei, nei, nei. Moren min var det.
Jeg vet hva det vil si. Jeg er ikke det.
Du kunne ha drept noen.
Du kunne ha drept et barn.
Du har druknet sorgene siden Adam døde.
Ja, det stemmer.
Men jeg sier det her og nå: Det slutter i dag.
Før du eller noen andre dør...
Greit. Greit.
Jeg skal slutte å drikke. Greit?
Greit. Kjempebra.
I morgen tar jeg og Clarice deg med til Anonyme alkoholikere.
Nei. Det trengs ikke.
Det trengs ikke. Dette var bare en vanskelig dag.
Og hva med for noen uker siden, da du ikke hentet meg til behandling?
- Det vet du. - Du hjelper ikke deg selv...
Så hvorfor skulle du klare å hjelpe meg?
Jeg var naiv som stolte på deg.
Du... er du enig i dette?
Vi ringer deg aldri etter 21.00,
siden du uansett ikke husker samtalene da.
Så det var samtaler?
Det var lite innhold.
Samme dritten, dag ut og dag inn...
- Barbara Jean. - La henne.
Dere klager om "burde, skulle, kunne".
Vel vitende om at dere aldri kommer til å endre dere.
Ja, vi er jo opptatt med å bytte dine uttissede truser.
Du burde heller ha byttet ektemann.
Munnen din kvitterer utsagn du ikke våger å stå inne for.
Det kan jeg vel,
spørsmålet er om dere tåler det?
Jeg slo meg ikke til ro som kafédame.
Oi sann.
Det kunne ha vært unngått, om du hadde knepet igjen beina.
Så det er min feil at du ikke har tatt den eksamen
i løpet 30 år? Er det løgnen du serverer nå?
- Ikke. - Ikke hva da?
Være som deg og ofre karrieren for en mann
som ligger rundt, som om det var jobben hans?
Du er dønn lik din drikkfeldige mor!
BJ...
Når du mister en ektemann
og må gravlegge barnet ditt i jorda,
da kan du irettesette meg.
Men inntil det, ikke døm meg!
Fordi dere skjønner ikke. Dere skjønner ikke.
Tror du at du har monopol på bekymring og sorg?
Som om vi ikke har vanskelige dager?
Den pokkers kreftmedisinen min har sluttet å virke.
- Hva? - Hva mener du, "sluttet å virke"?
Det vil si at kreft er intelligent...
og den tilpasser seg.
Det vil si
at de skal gi meg litt mer medisin
som trolig kommer til å drepe meg først.
- Unnskyld, Odette. Unnskyld. - Spar deg.
Spar deg.
- Du er ikke lei deg. - Jo.
Du er ikke lei deg.
Jeg orker ikke mer av deg. Jeg orker ikke mer av deg heller.
- Nei, det mener du ikke. - Det gjør jeg. Det gjør jeg.
Jeg orker ikke deg heller.
Du er akkurat som Barbara Jean.
Hva?
Du er også dønn lik moren din.
Du gikk fra Richmond,
men det glatter ikke over at det er 30 år for sent.
Du burde ha innsett problemet etter bare 30 sekunder.
Jeg vil ikke sløse mine siste dager på en som mangler ryggrad...
og en sørens drukkenbolt.
- Odette! - Odette!
Herregud.
Odette? Odette?
- Våkne, våkne! - Odette.
Kreften er ikke hennes største problem. Hun har en infeksjon.
Hva slags infeksjon?
Hjertet og lungene sprer sykdommen, men det hjelper ikke med antibiotika.
Kommer hun til å våkne?
Hun er en kriger.
Dette klarer du, baby.
Det må du.
For jeg fungerer ikke uten deg.
Du må hvile deg, James.
Du må være uthvilt for barnas del.
Og du må holde koken for Odette.
Hun sier at du må stikke og finne deg litt mat.
- Jeg er ikke sulten. - Uvesentlig.
Du må ned i kantina og dytte noe ned i magen.
Kom igjen. Kom igjen.
Jeg blir med deg.
Greit.
Straks tilbake, baby.
- Jeg passer på henne, James. - Greit.
Jeg går på AA-møter nå.
Jeg har ikke turt å gjøre annet enn å høre på de andre hittil.
Men...
men en av medlemmene er på nivå ni.
Si unnskyld til folk du har såret,
med mindre det sårer dem enda mer.
Jeg håper ikke dette sårer deg.
Barbara Jean.
Jeg har gjort verre ting enn å drikke.
Ting jeg aldri har fortalt til deg og Clarice.
Jeg visste at årene uten kontakt mellom Ray og meg
bare ville medføre sorg og anger.
Men jeg måtte finne ham etter at Adam døde.
Det måtte jeg.
Tror du Desmond drepte Adam fordi han visste at han var din?
Hva mener du med "din"?
Jeg sa det ikke til deg, men jeg tenkte at du visste det.
Jeg mener, jeg føler Ad...
Jeg følte Adams tilstedeværelse,
som om han var en del av meg.
Jeg trengte ikke å se ham for å vite at han var der.
Jeg antar at jeg bare...
Jeg håpet at du følte det også.
Jeg har drap på samvittigheten min,
det har Ray også.
Bare si hva jeg kan gjøre, Barbara Jean.
det må være noe vi kan gjøre.
Vennligst si at det er noe vi kan gjøre.
Hvis du vil gjøre noe for sønnen vår...
Det er ikke noe jeg ønsker mer.
Sørg for at Desmond får vite at han drepte egen slekt.
Og så dreper du ham.
Og takket være deg, vet vi at alt er mulig.
Amen.
Vi trenger din hjelp.
Du må hjelpe vår medsøster.
Ja.
Vennen vår, en mor.
Ja.
Fordi vi trenger henne.
Vi trenger...
Hvorfor hvisker alle sammen?
Jeg sa jo at jenta mi ikke var ferdig. Står til?
- Hei, James. - Ja, baby.
- Jeg elsker deg så høyt. - Jeg vet.
Jeg elsker deg så inderlig.
Men du ser ikke ut, og du stinker.
Ser dere?
Våkner opp fra et helvete, null filter.
Jeg har ikke tid til å dekke over.
Jeg skal ikke dekke over noe mer.
Som om du ikke har sagt det du mener?
Hun har visst en hjerneskade.
Clarice,
kan du kjøre James hjem?
- Nei, nei, nei, nei. - Kjære.
- Trøst dem. - Nei, kjære.
Jeg skal ingen steder, spesielt ikke nå.
Vær så snill. Vær så snill.
Jeg klarer meg.
Jeg er her når du returnerer.
- Elsker deg, baby. - Elsker deg.
Greit.
- Clarice? - Ja.
Det stykket du ville spille...
du har spilt helt plettfritt, jente.
Slutt å kritiser deg selv.
Det er ikke din feil.
Barbara Jean.
Jeg møtte Kylling...
- I koma? - Nei. Nei.
Like etter at Big Earl døde.
- Er Ray her? - På universitetet.
Du burde ha sagt det.
Jeg vet.
Men du sørget fortsatt over Lesters død.
Jeg ville ikke påføre deg mer smerte.
Barbara Jean, jeg gir katten i at du ikke er på nivå ni.
Du må oppsøke Kylling.
Legg alle kortene på bordet. Den hele og fulle sannheten.
Jeg finner ingen hvile med mindre du gjør det.
Lov meg det,
lov meg det.
Jeg lover. Jeg lover.
Du bør være her når jeg returnerer.
Jeg skal ingen steder, jente.
Det er jeg for sta til.
Richmond, bli igjen her.
Odette, før du tar en Minnie på meg...
Jeg har vært en dårlig ektemann.
Det vet jeg.
Så...
kan jeg ikke beklage alt sammen?
Så sier vi oss fornøyde?
Jeg vil ikke snakke med deg.
Jeg trenger bare musklene og bilen din.
Ta det med ro, ta det med ro.
Det går bra. Sakte nå.
Vi nærmer oss treet nå.
Nå slipper jeg deg ned.
Jeg håper du klarer dette...
Ja.
Går det bra?
Greit.
Jeg vet at jeg visstnok skulle være født fryktløs,
men det var en pokkers løgn.
Jeg ble riktignok født over bakken, men jeg tenkte aldri på
at jeg ikke kunne dø der.
Jeg måtte berøre bakken før eller siden.
Stedet der frykt og skjebne bodde.
Frykt og skjebne var to ting jeg aldri forventet å møte.
Men de to hadde visst hatt en skjult affære
helt siden jeg ble født.
Alle forteller oss hele tiden hvordan vi skal leve,
men ingen kommer tilbake for å fortelle hvordan man håndterer døden.
Pokker ta deg, Richmond, jeg ba deg om én ting
- og det klarte du ikke. - Hva?
- Du ba meg ta deg hit. - Til en platanlønn!
Hva... Hva er dette, da?
Her sitter jeg, og så faller det magnoliafrø i hodet på meg.
Unnskyld. Alle trær er like for meg.
Her prøver jeg å dø på den måten jeg selv vil,
men selv det får jeg ikke til.
Hvorfor ler du?
Enten føler du deg bedre, eller så er ikke Gud klar til å hente deg.
Skal jeg hjelpe deg et annet sted?
Pek ut platanlønnen for meg, så tar jeg deg dit.
Jeg vet ikke.
Jeg har ikke tenkt så langt.
Jeg forventet å være død per nå.
Har det streifet deg at din tid kanskje ikke er inne?
Faren min pleide å si:
"Gud har en plan."
Kanskje han har lagt flere planer for deg.
Det skulle jeg ha likt å sett.
Det er noen ting jeg skulle ønske du også kunne gjøre.
Du vil ikke tro meg. Og jeg skjønner ikke
at jeg sier dette, men i hjertet mitt
vet jeg at du er en bedre mann enn dette.
Tror du det?
Jeg vet det.
Kom igjen.
Vi må tilbake til sykehuset før James kommer.
Får han vite dette, kan det være jeg dør.
Greit, kom igjen.
Hei.
Å si unnskyld er mye vanskeligere enn selve avhengigheten min.
Så du skal si unnskyld til meg?
Ja.
Hva vil du?
Jeg burde
ha skutt Desmond selv.
Men jeg utnyttet kjærligheten din slik at du skulle trykke på avtrekkeren.
Jeg drepte ikke Desmond.
Jeg var innom der etter at du dro,
men han var død da jeg kom dit.
Herregud.
Herregud. Lester.
Nei, det var ikke Lester.
Desmond såret mange, Barbara Jean.
Jeg antar at kjæresten hans
hadde fått nok bank og gjorde motstand på den eneste måten hun kunne.
Jeg ba henne forlate byen.
Hun burde slippe fengsel. Hun slapp nettopp ut fra et.
Det er en tidlig presang.
PIANOKONSERT MED CLARICE BAKER,
Er dette en spøk?
Jeg vet dette er godt ment, men jeg spiller ikke for publikum.
Da går du opp på den scenen
og spiller for din egen del.
Jeg vet ærlig talt ikke om jeg skal kysse deg
eller gi deg juling.
Hva med begge deler?
Jeg elsket deg så høyt den gang.
Og som du sa til meg, av og til er ikke kjærlighet nok.
Ha det, Ray.
Barbara Jean.
God morgen.
Jeg ville ikke dra før du våknet.
Kanskje vi kan hyre noen til å flytte tingene dine.
Du må ikke gjøre det.
Hva snakker du om?
Du, som skal flytte hjem igjen.
Skal jeg flytte tilbake, da?
Skal ikke du komme hjem igjen?
- Etter i natt, tenkte jeg... - Det var hyggelig.
Men jeg ser ingen grunn til at jeg skal flytte hjem.
Vi har ikke vært lenge i fra hverandre.
Det gjør ikke opp for 30 år med dumme valg.
Du visste at jeg forventet at du kom hjem, om vi lå sammen.
Du utnyttet meg.
Unnskyld, Richmond. Unnskyld.
- Hvordan går det? - Det går bra nå.
Å, tusen takk.
Veronica.
- Takk Gud. - Jeg vet, jeg vet.
Damer.
Kom hit.
Alle er ikke her for min skyld.
Spiller ingen rolle, fordi...
Vi er det.
Endelig starter jeg å se bra ut igjen, og så får dere meg til å gråte.
Se bra ut? Du kan ikke si det ikledd dét antrekket.
Hadde ikke du hatt barn,
hadde klærne dine vært en god jomfrugaranti.
- Dere er forsatt kjipe. - Forsiringer.
Det er noen småjenter som prøver å sitte ved bordet vårt.
Hvem?
De unge har ingen respekt.
Men det løste seg da Barbara Jean irettesatte dem.
Greit, Kylling.
De trodde vel at The Supremes tilhørte fortiden.
Fortid, du liksom.
Vi ser like bra ut som det vi gjorde den gang.
Ikke sant? Ærlig talt.
Supert.
Jeg ser at Richmonds gave har fått uttelling?
Den gang ei.
Han mener alt godt, men...
Jeg skal ikke spille på konserten hans.
Jeg har ringt litt rundt.
Jeg skal til New York.
Clarice.
Jeg har litt... innspilling å ta igjen.
Reese, jeg er så stolt av deg.
Jeg er så stolt av deg.
Skjebnen staket kanskje ut kursen min,
men jeg skulle gå den veien elsket,
med noen på min venstre side,
og noen på min høyre side, som kunne støtte meg.
Uten hverandre hadde vi kanskje trodd på
det verden prøvde å stemple oss som.
Ødelagte, kaotiske, illevarslende.
De mente vennskapet vårt ikke ville holde oss samlet,
og de hadde rett.
Kjærlighet var limet vårt.
Vi var kanskje ødelagte og kaotiske hver for oss,
men sammen utgjorde vi et innmari flott maleri,
som selv ikke Picasso kan måle seg med.
Det er vår form for kjærlighet.
Ja, vi var, og er fortsatt, usikre til tider.
Men vi er ikke redde for å nærme oss bilderammen.
Ikke når det ennå gjenstår så mye malearbeid,
sammen.
Hei, dere. Minnie skal ta livet sitt.
Minnie skal dø i dag.
Hun går langt for å oppfylle forutsigelsen.
Man må bare beundre hvor målrettet hun er.
- Stopp en hal! - Bli med inn.
De hadde dere vel likt, ja?
Selvsagt vil dere at jeg skal overleve denne dagen.
Slik at alle kan så tvil om mitt talent: Mine forutsigelser.
Jeg tror hun mener alvor.
- Forsiktig, Minnie! - Vent.
Å, faen!
Herregud!
- Går det bra, Minnie? - Hva feiler det deg, Minnie?
Er hun død?
Drømmer går visst i oppfyllelse.
Herregud!
Forutsigelsen slo til!
Du sa du kom til å dø.
Jeg hadde en nær døden-opplevelse.
Det teller!
Minnie, du tok nesten livet av meg.
Ikke prøv å snike deg inn i forutsigelsen min!
Ingen ønsker vel det?
Greit, greit.
Hun vet å lage en scene, men jeg betaler ikke.
Oversatt av: Janne G. Sørgulen