Downloaded from YTS.MX
Dobre. Videl som tvoje správy. Vyriešime to. Bez obáv.
Kde sú záznamy o teplote chladničky? Nie sú tam, kde vždy.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Aký s nami majú problém?
Lebo sme nedávno otvorili?
Kde si, Sina? Ten muž s tebou chce hovoriť.
Boli na stole. Som si istý. Viem to. Viem, kde sú.
Pozriem sa tam, keď prídem. Neboj sa.
Ponáhľaj sa. Prípravy ešte nie sú hotové. V kuchyni dnes bude rušno.
Dobre. Som tu, Melis. Neboj sa. Som pri dverách. Čau.
Áno?
Vieš, čo sa stalo?
Viem.
Idem k tebe z domu.
Dobre.
Maj sa.
- Čau, Nadya. - Zdravím.
Si pripravená? Ďalšia rušná noc.
Isteže. Ako vždy.
Skvelé.
- Šéfe, vitajte. - Čau.
- Určite nie. Žiadny dátum. - Otvorili ho nedávno.
- Espresso? - Iste.
Teraz ste to otvorili, ale nie je tam dátum.
- Nazdravie. - Ako dlho tam už je?
Asi 15-20 minút. Dáva nám zabrať.
Prosím, zakryte tie otvorené poháre.
- Iste. - Otočte ich.
Zdravím, šéf.
- Prišiel náš šéfkuchár Sina. - Vitajte.
- Je tu? Dobre. - Áno.
- Vitajte, pán Sina. - Sina Bora.
Idete práve včas.
- Chladnička… - Jej teplota…
Kolegyňa Melis vám poradí. Prezlečiem sa a hneď sa vrátim.
- Pokračujme, kým príde pán šéfkuchár. - Iste.
- Tu pripravujeme predjedlá. - Áno. Všetko v poriadku?
Vďaka.
- Ako sa voláte? - Berno Tashkenová.
Berno? Odkiaľ ste?
- Z Uzbekistanu. - Naozaj? Pekne.
V tomto sitku je diera.
Vyhodíme ho. Prepáčte.
To nepostačí.
Tak sa nedá pracovať.
- Nie s takýmto sitkom. - Prepáčte. Okej.
Cihan!
- Idem, šéfka. Pozor. - Zdravím.
Toto je Çekdar, náš šéf grilu.
Zdravím vás.
Tadiaľto. Poďte.
Prepáčte.
Položte ten nôž.
- Berno… - Skontroluj tie dávkovacie fľaše.
- Čo je na nich? - Skontroluj chladničky.
- Pozri sa. Rýchlo. - Označím ich.
Na hrane.
Táto je dobrá.
Okej.
Táto dlaždica je rozbitá.
Čo ak sa potknete?
Áno, občas vyskočí.
Ale doteraz sa nikto nepotkol…
Okamžite ju dajte opraviť. Veď tu narábate s nožmi…
Máte pravdu. Poviem to svojmu nadriadenému, keď príde.
Vôbec nechápem.
Prečo si škriabe bradu?
Ruky si tu vždy dezinfikujeme. Tadiaľto, prosím.
- Dobrý večer. - Zdravím. Vďaka.
Zase si na to sama?
Áno, šéfka. Úplne sama.
Tu sa umýva riad.
- Zdravím. Dobrý večer. - Toto je hlavná kuchyňa.
Šéfkuchárka Melis!
Z ministerstva prišli na kontrolu.
Toto je šéfkuchárka Çiğdem, naša cukrárka.
- Áno, pracovali ste v Arnavutköy. - Milky Dreams.
Milky Dreams a ich lahodné profiterolky.
- Pamätám si vás. Ako sa máte? - Dobre. Ďakujem.
Toto je Halil, môj talentovaný učeň.
Halil, bež to vypnúť.
- Rýchlo, rýchlo. - Iste, šéfka.
- Áno. - Môj talentovaný učeň.
Ak vám chutia moje dezerty, tie Halilove vám ulahodia.
- Musíte ich ochutnať. - Šéfkuchárka Melis.
- Prepáčte. - Prosím.
Halil, vyhrňte si rukávy, inak ich budete mať od krému.
Iste. Vyriešime to.
Vyhrň si tie rukávy. No tak.
- Vyriešim to. - Prepáčte.
- Musím ísť dopredu. - Ako dlho to bude trvať?
Toľko, koľko je nutné, lebo tu máte dosť nedostatkov.
Už musím otvoriť.
Nedávno tu bol iný kontrolór. Preto sa pýtam.
Musel byť z mesta. My sme z ministerstva.
Fajn.
Vyzerá to tu dobre.
Rád som vás spoznal. Pekný večer.
- Majte sa. - Dovi, Halil.
Vďaka.
Tadiaľto, pán Sina.
- Porozprávame sa. - Stalo sa niečo?
- Dajte preč to sklo z kuchyne. - Iste. Tadiaľto.
Držte sa. Pekný večer.
Ďakujeme. Dovidenia.
- Dovidenia, majte sa. - Dovidenia.
No tak, musíš zrýchliť. Komu patrí toto? Vezmi to odtiaľ.
Nechcem to mať na pulte.
Cihan, lyžičky na ochutnávku a pre Çekdara.
- Serhat, zmodrelo to. To nič. - Okej.
- Idem. - Áno.
Vezmi ich zozadu. Bež.
Áno, šéfka.
Pán Sina.
Ak tomu správne rozumiem, ste tu spoločníkom.
Takže nebudem čakať na riaditeľa a prejdem rovno k veci.
Pozrime sa, čo tu máme.
Oddelené tesnenie dverí chladničky.
Rozbité dlaždice.
Poškodené sitko.
Výrobky bez dátumu vybalenia.
- Prepáčte, čo je s tým sitkom? - Tá pani z Uzbekistanu. Ako sa volá?
- Berno. - Áno, tá.
Ústne som ju napomenul, ale treba to aj zapísať.
Je to dôležitá otázka zdravia.
Pozrime sa na tieto formuláre.
Môžete vymeniť aj toto.
Áno. Formuláre o teplote v chladničke a výmene oleja.
V nových podnikoch sa na ne často zabúda,
ale zákon hovorí jasne.
Pán Sina, posledné dva týždne ste tie formuláre nevyplnili.
Bolo tu rušno.
Rušno?
Podniku sa musí dariť.
Vezmi to.
Určite je vám jasné, že sú to vážne nedostatky, ktoré nemožno zanedbať.
Mohli by sme vás aj zavrieť, pán Sina.
- Áno. - To by nebolo dobré.
Vyriešim to. Ako ste podotkli, sú to drobné problémy.
Bude to takto.
Tentokrát vám dám pokutu.
O dva až tri týždne sa vrátim.
Ak tu znova uvidím tie isté problémy, nebude to pre Umami dobré.
Dajte si poradiť a hneď to vyriešte.
- Smiem sa niečo spýtať? - Prosím.
Nenapísali ste tam o nulu viac?
Ak zaplatíte včas, dostanete zľavu.
Pekný večer všetkým.
- Pekný večer. - Vďaka, aj vám.
- Pozrime sa na to… - Nepýtaj sa ma to dokola.
- Moment. Počkaj. Sekundu. - Mám morské plody. Hľadám stejk.
Počúvaj. Poviem ti to, keď dokončím svoje.
Sekundu. Nesúr ma.
Morské plody máme. Nemáme červené mäso.
Berno, prečo si neskontrolovala sitká?
Je to také ťažké?
- Šéf… - Máš ich len skontrolovať.
Nič na tom nie je. Je to jednoduché.
Prepáčte, ale ja…
Ale čo? Čo sa stalo?
- Hovor. - Sina. Dobre.
- Čo je dobre? Nie. - Je tu prvý týždeň.
- To ja. - Počkaj, Melis.
- Počúvaj. Ona… - Beriem to na seba.
Počkaj. Nebola v Uzbekistane šikovná?
Mýlim sa? Preto sme ju zamestnali.
Musela si to pokašľať tu?
Si v kuchyni prvýkrát? Niečo sa ťa pýtam.
Čo je to za bordel, Cihan? Takto začínaš prípravu?
Šéfe, zvyčajne tu pracuje Cem. Nie je tu, takže ja…
Nechal si tu bordel, lebo tu pracuje Cem. Je to tak?
Dobre ma všetci počúvajte. Každý je zodpovedný za svoje pracovisko.
Snažím sa niečo dokázať. Musíte mi pomôcť.
- Jasné? - Áno.
Ak nechcete pracovať, môžete odísť.
Ľahko za vás nájdem náhradu.
- Okej. - Okej? Chápete?
- Áno, šéfe! - Chápete to?
Áno, šéfe!
No tak, preberte sa.
Okej.
Môžeme si ešte raz prejsť menu?
Máme lososa, morského vlka, ale nie stejk.
Zavolám dodávateľovi.
No tak, šéfe. Viete, koľko je hodín?
Nemáme stejk. To nevadí.
Máme chobotnicu a kačku.
Jahňacie kotlety…
- Nie. - Čo?
- Nemáme. - Koľko porcií? Ani jednu?
Maximálne jednu až dve, šéfka.
Mám otázku.
Máš problém, Çekdar? Chceš niečo povedať?
Zabudol si objednať tovar.
To nič.
- Zabudol som, áno. - To nič.
- Má pravdu. Mrzí ma to. - Zvládneme to.
Fakt ma to mrzí.
- Nemám čo variť. Fajn. - Okej.
- Panebože.
Máme plné zásoby morských plodov a zeleniny.
Máme fantastické menu.
- Mám pravdu? - Áno, šéfka.
- Mám pravdu? - Áno, šéfka!
Dobre.
Náš problém sa však volá Kobe.
Máme len pár kusov.
Vlastne žiadne.
Nie. Včera som použil pol balenia. Určite zostalo, lebo som ho zavrel.
- Nie. Vyhodili sme ho. - Ešte máme.
Čo ste urobili?
- Vyhodili sme ho. - To vážne? Žartuješ, však?
- Fakt si ho vyhodila, Melis? - Sina.
- Šibe ti? - Prosím.
- Vieš, koľko stojí kus? - Ja to vybavím.
- Nemáš na to chuť. - Prosím. Nie dnes.
Odpovedz mi!
Sina. Vyhodil ho ten kontrolór.
Prosím ťa. Ako môže kontrolór vyhodiť mäso?
- Prečo? Ako si mohla? - Ticho. Prosím.
Zabudol si naň napísať dátum.
- Kontrolór nám prikázal ho vyhodiť. - Čo som neurobil?
- Zopakuj to. Čo som neurobil? - Zabudol si naň napísať dátum.
- Napísal som ho. - Áno, šéfe.
- Kontrolór chcel… - Zabudol som azda?
- Otvorili sme ho… - Vybral som jeden kus.
Určite na ňom bol dátum.
Alebo som ho tam nenapísal?
Áno, zabudol som.
To nič.
Okej. To sa stáva. Nedá sa nič robiť.
- Máme tu vyplakávať? - Iste. Nie je to problém.
- Len mu nahrávam na smeč. - Nechceš si dať prestávku?
Ja to zvládnem. No tak.
- Nie. Šibe ti? - Počúvaj, Sina.
- Žartujem. To nič. - Daj mi nejakú prácu.
Daj mi iné úlohy.
Daj mi zoznam potravín. Postarám sa o dodávateľov.
- No tak. Nič sa nedeje. - Okej.
Bojíš sa, že mi to pôjde lepšie ako tebe?
Neviem, odkiaľ máte moje číslo.
Mrzí ma to, ale na dnes sme plne obsadení.
Iste, rozumiem.
Ešte niečo. Ocenil by som, keby ste mi už na toto číslo nevolali.
Dobre, ďakujem.
Sina.
Na slovíčko?
Kazım.
- Áno, šéfe. - Vezmi mi sako.
- Ako sa máš? - Fajn a ty?
- V pohode. - Stretol som toho kontrolóra.
- Je nejaký problém? - No, áno.
Čo je to?
Nejde o jedlo,
ale našiel nejaké nedostatky v kuchyni.
Problémy s pracoviskami.
Vravel niečo o zlomených dlaždiciach a deravom sitku.
Naznačil, že nás zavrie, ale podľa mňa blufoval.
To je všetko.
Toto…
Sina, mám problém zaplatiť nájomné na ďalší mesiac
a ty mi povieš toto?
- Prepáč, kamoš. - O toto ti ide?
Cítim sa hrozne. Fakt mi je to ľúto.
Nehnevaj sa, ale zaplatíš to ty.
- Taká bola dohoda. - Čo?
- Ty vedieš kuchyňu, ja obsluhu… - Dali nám pokutu.
- So mnou to nič nemá. - Je to tvoja vina.
Áno. O chvíľu otvárame. Poďme, ľudia. O chvíľu otvárame.
Nil, Murat, Kazım, Pelin, Beren, Nadya, poďme!
Do práce!
Nedovoľ mu takto sa s tebou rozprávať. Lezie mi na nervy.
- Je tvoj spoločník, nie šéf. - Melis, neštvi ma.
- Okej. - Nechaj to, dobre?
Bavili ste sa?
O čom?
O mojom zvýšení platu. Hovoril si s ním?
Je to vybavené. Vybavíme to. Teda on.
Vybaví to?
- Áno, vybaví to. - Počúvaj ma, Sina.
Dnes mi odtiaľ dvakrát volali.
- Musím im niečo povedať. - Povedz nie. Odmietni.
Ahoj, mami.
- Máš sa fajn? - Áno.
- Poslal som ti peniaze. Prišli ti? - Chvalabohu.
Som v reštaurácii.
- Práve som prišiel. - Šéfkuchár Sina!
- Čakám na teba. - Už idem.
- Okej. - Zavolaj mi, zlatko, dobre?
Áno, mami. Zavolám ti. Musím ísť.
- Maj sa. - Ahoj.
Spln. To kvôli splnu.
- Čo sa deje? - Nič. To si nevšímaj.
Fajn. Všetci ste tu, tak začneme.
Kerim. Okej, ľudia…
Çekdar! Šéfkuchár.
Dnes tu bude trochu rušnejšie.
Došlo k malej chybe s rezerváciami, ale to nič nie je.
Poradíme si s tým. Obsluha. Musíte byť trochu rýchlejší.
Jedna vec je však dôležitá. Netlačte ľudí, aby dojedli.
Jasné? Nech to fičí. Chápete?
- Ako prirodzený kolobeh života. - Áno, šéfe.
Chápeš, Kazım? Obsluha je prirodzený kolobeh života.
Vy bežte a ja budem žiť.
- Kazım! Kde je Pelin? - Áno, šéfe? Je na ceste.
- Postav sa. - Vravel som ti to.
To sa ti hodí.
Kuchyňa. Ľudia, v poslednej dobe príliš nadávate.
Dnes s tým skoncujeme.
- Kurva. - Okej.
Neskutočné.
Stačilo! Áno.
Kerim, ako je na tom bar?
Mám málo tequily a prosecca.
- Čo urobíš? - Neviem.
Çekdar dnes nedostane margarity.
To si prehnal.
- Jebnem ti? - Nie.
- Z kuchyne. - Prestaň. Stačilo.
- Okej. Tak… - Daj mi pokoj!
Dobre. Tak nebudeme ponúkať tequilu a prosecco, jasné?
Toto je dôležité.
Dnes máme VIP stôl.
Je to veľmi dôležité.
Slávny šéfkuchár Rinso!
Kto je Rinso?
Renzo? Ten Renzo, čo má televíznu šou?
- Áno. - Vedela si, že príde Renzo?
- Nie. Ako som to mala vedieť? - Vedel si, že príde?
Máme ešte jeden dôležitý stôl.
- Prečo nič nepovie? - Rovnako dôležitý.
Ticho, prosím.
Žiadosť o ruku.
- Súhlasím. - Otvárajte šampanské!
Počúvajte…
Prepáčte.
Je to ich výnimočný deň.
Postaráme sa o to, aby prežili nezabudnuteľný večer.
Po celý čas im venujte zvýšenú pozornosť, jasné?
- Iste, šéfe. - Dobre. Tak poďme na to.
- Alergie? - Žiadne.
- Určite? - Áno.
Chce kuchyňa niečo povedať?
Dnes ponúkajte zeleninu a morské plody.
Dobre. Ponúkame zeleninu a morské plody, jasné? Do toho!
Cengiz, poď sem. Prečo si mi nepovedal, že príde Renzo?
- Teraz ti to hovorím. - Teraz?
Už som to mal vedieť. Mohol som sa pripraviť.
No a? Priprav sa ako vždy. Aký je v tom rozdiel?
Sú to výnimoční hostia. Je ti to jasné?
Mohol som pripraviť nejakú špecialitu. Veď je to predsa Renzo.
- Prosím ťa… Chýba ti niečo? - Nič nechýba, veď to vieš.
Tak nemáme problém. Vynájdeme sa.
Dobre. Poďme.
Jasné, Sina? Úsmev.
Komunikujte.
Poďme na to!
Melis, na slovíčko?
Poď sem.
No tak, Berno. Rýchlo. Obslužný pult. Choď.
- Umy to prestieranie. Rýchlo. - Áno, šéfka.
- Bolí ma brucho. - Čo sa stalo?
Je mi na vracanie. Pálivá bolesť.
- Počkaj chvíľu. - To ten sacharín.
- Melis, počúvaj… - Kerim.
- Rýchlo mi prines citrónovú limonádu. - Áno. Už idem.
- Tá teraz nepomôže. - Idem ti po lieky.
- Čo ti je? - Zvládneš to dnes bezo mňa?
- Čo? - Dáš to bezo mňa?
- Nežartuj. - Je tu Çekdar.
- Sme pripravení. - Nie.
- Poviem mu to. - No tak, nie. Nenechávaj ma samu.
- Fakt sa cítim hrozne. - Spolu to zvládneme. No tak.
Tak poď.
Kde mám nôž?
- Čo? Dávaš ho sem. - Kde mám nôž?
- Pozri sa sem. - Sina, ako to mám vedieť?
- Dofrasa. - Sina.
Dobre, upokoj sa. Nechal si ho tu.
Prečo si taký vystresovaný?
- Pre Renza? - Chýbajú nám veci.
Vždy niečo chýba, panebože.
Zvládneme to. Neboj sa.
Akoby si to nevedela.
Pred otvorením ste boli ako bratia.
Určite sem nepríde, aby nás kritizoval.
Nevlastní bratia.
Na tom nezáleží.
Vďaka tebe je slávny šéfkuchár. A on to vie.
Nikdy nevieš. Možno nás predstaví v telke.
Čo povieš?
Citrónová limonáda. Nechám ju tu, šéfe.
Čo sa deje, Berno?
Berno, čo sa deje?
- Čo? Počkať. - To nič, šéf.
Hovor. Som tu. Pozor.
- Berno. Po turecky. - Hej, po turecky!
Musíš hovoriť po turecky. Nerozumiem ti.
Hovor po turecky.
- Tak hovor. - Šéfe, na toto nie som zvyknutá.
Je to prirýchle…
- Čo? Tento podnik? - Všetko.
Toto, tamto. Hovoríte prirýchlo. Stále nejaké bla-bla-bla.
Niekedy nerozumiem.
Dobre. Prepáč. Máš pravdu.
Občas si sám nerozumiem. Neudržím krok s myšlienkami.
Ale musíš požiadať o pomoc. Toto nabudúce neobstojí, jasné?
Máš tu kamoša, šéfka Melis je tu.
Požiadaj o pomoc. Nebuď ticho. Jasné?
Kde je to? Vybrala si najtvrdšiu.
Pozri.
Je vnútri? Tak. Pozri.
Pomaly ju otvor.
Dobre?
Môže byť?
Musíš požiadať o pomoc. Pozri, ohlásila si sa a prišiel som.
- Je to jasné? - Dobre, šéfe.
Jasné?
- Áno, šéfe. - Dobre. Pokračuj.
Na čom pracuješ, fešák?
Sťahujem z kože, šéfe.
- Ide ti to dobre? - Veľmi dobre.
Chcem niečo objasniť. Keď som prišiel, bol som fakt zhúlený.
S tebou to nemá nič spoločné. Myslel som iné veci.
- Dobre, šéf. Vďaka. - Rozumieme si?
- Iste. Skvelé. Vďaka. - Dobre.
Melis, budem vzadu. Áno, mami.
Na lov gaziel potrebujem kopiju.
Mám sa fajn. A ty?
Naozaj mi nič nie je.
Som v reštaurácii. Vravel som ti.
Určite si unavená.
- Halil. - Áno, šéfka.
- Asi je na ceste. - Ešte štyri citróny.
- Prines ich z chladničky. - Už idem.
Trochu sa poponáhľaj.
Sú dole. Prepla som na režim chladničky.
Ahojte.
Pelin, kde si bola? Pán Cengiz sa na teba niekoľkokrát pýtal.
- Poponáhľaj sa. Rýchlo. - Už tam idem. Upokoj sa.
- Vďaka. - Opatrne.
Tieto taniere?
Už končím. Naozaj. Mám dosť.
- Hlavne sa upokoj. - Aj ty.
Çekdar, ahoj.
- Čau. - Ahoj.
Ahoj, zlatko.
- Melis, pozrieš sa? - Meškám kvôli premávke.
Pelin, kde si bola? Zase meškáš 40 minút.
Mám sa fajn, pán Cengiz. Premávka.
Vždy máš výhovorku. Už dosť.
Strhnem ti to z výplaty. Poďme, stôl sedem.
A zopni si vlasy.
Čo ten konkurz?
Prepáčte. Aký konkurz?
Šéfko, káva je hotová.
- Dobrý večer. Vitajte. - Zdravím.
Volám sa Pelin. Budem vás obsluhovať.
- Tu je naše menu. - Zdravím.
- Nech sa páči. - Ďakujem.
- Aj pre vás, pane. - Ďakujem.
Ak chcete, najprv si môžete objednať nápoje.
- Áno. - Ak máte radi kokteily,
odporúčam vám našu margaritu.
Okej.
Víno. Nikde ho nevidím.
- Nemáte biodynamické vína? - Biodynamické vína…
Práve som sa o nich bavila s barmanom.
Máme ich v menu, ale mali sme problémy s dodávkami.
- Dáte si niečo iné? Áno. - Naozaj?
Áno, v Turecku sa ťažko zháňajú.
Fajn. Tak potom…
- Dáme si fľašu Kastra, dobre? - Kastro. Isteže.
To je červené?
- Z Bozcaady. Áno. - Áno.
- Láska. - Z červeného ma bolí hlava.
Áno, z červeného ťa bolí hlava.
A fľašu bieleho. Toho najdrahšieho, dobre?
- Samozrejme. Pozriem sa na to. - Nech sa páči. Pozrime sa.
To je tento sauvignon blanc. Z Nového Zélandu. Greywacke.
- Áno, prineste nám fľašu. Vďaka. - Dobre, rozumiem.
Môžem si dať kolu?
- Kolu? - Áno.
Kola? Čo ti to napadlo, synu?
Objednali sme si vína. Drahé vína.
- A ty si vypýtaš kolu. - Oci!
- Čo? - Je športovec. Nechaj ho.
Presne preto by ju nemal piť.
V jednej plechovke je vraj asi 20 kociek cukru.
Nepozeráš televízor?
Nepi to, prosím.
- Nie. Víno pre všetkých. - Dobre.
Takže jedno Kastro a jeden sauvignon blanc.
- Áno, ďakujem. Bez koly. - Bez koly. Dobre.
- Áno. - Najprv vám prinesiem nápoje.
- Ďakujem. - Dobre.
Potom sa vás prídem opýtať na jedlo.
- Nazdravie. - Áno. Ďakujeme.
Sadnime si sem. Ale radšej oproti sebe.
Gratulujem, dúfajme.
- Veľa šťastia. - Kerim.
Dáš mi fľašu Kastra a sauvignonu?
Kašli na ne. Toto je pán Burak.
Má veľký deň. Žiada o ruku.
- Dobrý. Som Pelin. - Burak.
- Teší ma. - Aj mňa.
- Aké vzrušujúce. - Vzrušujúce?
- Veľmi vzrušujúce. - Áno. Veľmi.
Krásny prsteň. Ja by som sa nebála.
Naozaj? Páči sa vám?
Veľmi. Nehovorím to len zo slušnosti. Je nádherný.
- Vďaka. - Možno budeš ďalšia.
No jasné.
- Tak sme dohodnutí. - Budem čakať na vaše znamenie.
- Na signál. Super. - Kedykoľvek. Tak.
- Pán Burak, veľa šťastia. - Ďakujem.
- Tak zatiaľ. - Vďaka. Majte sa.
- Prečo si to povedal? - Veď je to možné.
Nechcem sa vydávať.
- Ako, kráska? - Dobre. A čo ty?
Fajn. Aký bol konkurz?
Konkurz bol v pohode, ale niektorí uchádzači boli fakt dobrí.
Neviem. Uvidíme. Snáď som na nich zapôsobila.
- Dúfam, že to vyjde. - Naozaj?
Niečo ti poviem. Určite si ťa vyberú.
- Dúfam. - Som si tým istý.
- Kerim. - Áno.
Nezdržuj mi objednávky. Je tu rušno.
Dobre. Hneď to bude.
- Tu máš sauvignon blanc. - Iste.
Kedy sa vyjadria?
Vraj budúci týždeň, ale asi to potrvá. Veď vieš.
- Asi desať dní. - Áno, to tak býva.
Počuj.
Zase sa na teba pýtal pán Cengiz.
Vravel som, že si na ceste, ale vieš, aký je.
Povedal mi to. Vraj mi to strhne z výplaty.
Neskutočné.
Netvár sa mrzuto, kráska.
Nech si robí, čo chce. Ak dostaneš tú rolu…
- Zbohom. - …zbohom.
A čo tvoje štúdium?
- Čo? - Zabudni naň.
Nie je tam pre mňa miesto.
To nič. Až tak ma to netrápi. Skúsim to v zahraničí.
Takže si sa rozhodol?
Nemal som na výber, ale áno.
Nemecko ťa určite prichýli.
- Naozaj? - Prepáčte, že ruším.
Ktorý stôl si objednal tie vína, Kazım?
Sedmička. Odnesiem ich.
Víno tu zoxidovalo. Poďme, rýchlo ich odnes.
- Stôl sedem. - Ale to je môj…
- Je to Pelinin stôl… - Ty máš stôl 14.
- Rýchlo. A úsmev. - Dobre. Vyriešim to.
Rýchlo. Stratili ste dosť času. Poďme.
Iste, šéfe.
Vitajte. Tu je menu.
- Chcem byť vegánka. - Čo? Vegánka?
Zdravím, pane. Vaše vína.
Cabernet sauvignon a sauvignon blanc.
Čo je s Pelin? Ona nás obsluhovala.
No a čo, Selim.
Slečna Pelin teraz obsluhuje iný stôl, pane.
Dnes vás budem obsluhovať ja. Volám sa Kazım.
- Zdravím. - Čo vám prinesiem?
Tak fajn.
Čo si vravela, drahá?
Vravela som, že ma už nebaví naša druhová nadradenosť.
Prečo jesť hovädzie a nie psy? Len preto, že sú milé?
Ohromuješ ma, zlatko.
Máme ti doma azda variť psie mäso?
- Nie, oci. Nejedzme mäso vôbec. - Čože?
Tak čo budeme jesť, zlatko?
Je kopa iného jedla. Nepotrebujeme zvieratá.
Prečo sme takí krvilační?
Panebože. Takže sa máme ísť napásť?
Nie, nemusíme sa ísť pásť. Je aj mnoho iných zdrojov bielkovín.
Ja tej mladej generácii fakt nerozumiem.
Každé ráno sa zobudíš ako iný človek.
Kam na to chodíš? Máš to z internetu? Čo to má znamenať?
Už dlhšie som chcela byť vegánkou.
Takže už dlhšie. To sú mi novinky.
- Lebo sa o mňa nezaujímaš. - Ako sa voláte?
- Kazım, pane. - Kazım, ponáhľate sa?
- Určite nie, pane. - Panebože.
- Myslel som, že ste to nevideli. - Videl som to. Nevadí.
Prepáčte.
- Chutí ti? - Áno, je dobré. Len nalejte.
- Tak? O čo teda ide? Počujem to prvý raz. - Nie je to rozmar.
Už o tom roky čítam. Všetci by sme mali…
Vždy sa chváliš, že si milovníkom zvierat.
Čo to má spoločné s vegánstvom, zlatko?
Milujem zvieratá. Určite.
Kŕmim pouličné mačky a psov, ale nechápem, čo to s tým má.
- Jediný rozdiel medzi ovcami… - Pardon, kto chcel biele?
- Pre mňa. - Biele víno pre dámu, áno.
Prisahám…
- Otec, nezasahuj. Nech to skúsi. - Je tam…
- Skúsiť môže, synu. - Nalejem vám
- či len ochutnáte? - Nalejte.
Dáte mi to, Kazım? Dobre. To nič, ďakujem.
Prineste vedro ľadu. To je všetko. Nič iné nepotrebujeme. Vďaka.
- Iste, pane. - Dobre. Vďaka. Choďte.
- Som vám k dispozícii. - Ďakujem.
Dobre. Ďakujeme veľmi pekne.
- Nazdravie. - Vďaka.
Prečo si taký podráždený?
Nie som podráždený. Nie! Nič ti nemôžem povedať. Daj mi pokoj.
- Sadnime si tam. - Obsluha.
Áno, sú dobré.
Ale krajšie by to vyzeralo bez tej pažítky.
Bez pažítky. Dobre teda.
Sina, počuj.
Môžem si po Bairame vziať deň voľna?
Prečo?
Voľno z osobných dôvodov.
Páni!
Môžeš, ak je to fešák.
Aké máš ty plány? Prídu tvoji rodičia?
Pôjdem k nim po Bairame.
Cihan, začni servírovať špargľu.
Už idem, šéfe. Netrápte sa. Idem.
Otca včera vzali do nemocnice.
Čo?
Prečo?
Asi niečo so srdcom. Potrebuje bajpas alebo stent.
- Žartuješ. Je to vážne? - Asi áno.
Sina, tak čo tu potom robíš?
Prečo si mi to nepovedal, keď som žiadala o voľno?
- Prečo nič nepovieš? - Veď vravím.
A ja, že ťa stresuje Renzo. Preto som si ťa doberala.
- Šéfe. - To nič. Pôjdem zajtra.
- Šéfe. - To nič, Melis.
- Áno, Berno? - Môže byť tak?
To nemôže, Berno.
Videla si už v živote niečo také?
Pozri. Zbalíš to takto, ale nie príliš.
A netvár sa tak kyslo. Zbalíš to, ale nie príliš.
- Melis ti to ukáže. - Dobre.
Zjavne si ma nepočúvala.
Opravím to. A potom tu máme…
Šéf. Sina.
Pane.
Pane. Šéf Sina.
Sleduj ma. Takto ohlásiš šéfa v reštaurácii.
Sleduj. Pripravený?
Šéf Sina. Prepáčte.
Tento mladý muž vám chce niečo povedať.
- Máte chvíľku? - Áno.
Potrebuje vás Çiğdem.
Nejak tak.
Dokončím to, Melis. Hneď sa vrátim.
- Halil. Vyhrň si rukávy, Halil. - Áno.
Čo je to, dopekla?
- Čo je to za bordel? - Pozor. Pohyb.
„Čo je to za bordel?“
Áno, Sina. Máte pravdu.
Celý deň mám fofry, Sina. Asi ste si to nevšimli.
Páni, to ako fakt?
Chcú nás zavrieť. Čo to má byť? Takto sa to robí?
Robím prácu za dvoch. Čo mám robiť?
Čo tým myslíš? Kde je Serkan?
- Neprišiel. - Neprišiel. Bez dovolenia.
Celý deň sa idem zodrať a aj tak ma vyhrešíte, Sina.
- Nehreším ťa. Nie. - Hrešíte ma. Áno!
Prosím, pokračuj. Chceš prestávku?
- Nie, nič nechcem. - Oddýchni si. Ja len…
To nevravím. Zavoláme Serkanovi, dobre?
- Prosím, upokoj sa. Prepáč. - Prosím, zavolajte mu.
Šéfe, ochutnáte krém?
- Kto ho robil? - Ja.
Aký je?
Ten základ…
Niečo mi nesedí. Je trochu kyslý. Neviem. Pridal by som cukor.
- Vyskúšaj to. Vrátim sa. - Bez problémov.
Zvládneme to. Opravíme to.
Čo ti ušlo, Halil?
- Pozri sa. - Nič nechýba, šéfka.
Ale asi viem, čo to bude.
- No tak, Halil. - Počkajte. Pridám trochu tohto.
Tak…
Halil! Vyhrň si rukávy.
- Zvládnem to, šéfka. - Pozri, krém máš
- už aj na ramene. - Nie, šéfka.
Upozornil ťa aj ten kontrolór. Ignoruješ ma?
- Vyhrň si ich. Tak nechaj mňa. - Nie.
- Si ako decko… Čo robíš? - Nie, šéfka.
- Vystri ruku. - Šéfka.
- Poslúchaj. Prestaň. - Nechajte to na mňa. Urobím to.
- Pusti. Nič iné nechcem. - Šéfka.
- Vyhrň si ich… - Šéfka.
Tvoja ruka…
Hasan, Emir, choďte dozadu a pracujte tam.
No tak, nezízajte. Choďte.
Halil,
už môžeš prestať.
Nechcem, šéfka.
Nechaj to. Prestaň.
- Nechcem, šéfka. - Halil, nechaj to.
Halil, nechaj to. Prestaň s tým.
Hovorím ti, nechaj to.
- Halil. - Šéfka.
To nič.
Chlapče môj.
Chceš sa o tom porozprávať?
Chceš sa porozprávať?
Smiem ťa objať?
Ani to?
Halil, si tu tri týždne a nikdy som si to nevšimla.
- Mrzí ma to. - To nič, šéfka.
- Na tom nezáleží. - Panebože.
Chlapče. Môj zlatý.
Som tu pre teba, jasné? Nie si sám.
- Pozri na mňa. To nič. - Ja viem.
Je to zabudnuté. Už je to minulosť, jasné?
Daj mi ochutnať z toho krému.
Pozrieme sa, ako sa podaril. Skúsime to?
Idem na to.
Privedieš ma k slzám.
Tak či onak ma privedieš k slzám.
- Je dobrý? - Presne tak som si to predstavovala.
A ty sa pýtaš, či je dobrý.
Je fantastický. Dobrá práca, chlapče. Len pokračuj. Vieš, že ťa vždy podržím.
Čaute.
Kde si bol, doriti?
- Kde si bol? - Ale…
Celý deň tu otročím.
Feride. Moja milá, preboha, upokoj sa trochu.
Ako sa mám upokojiť?
Od rána sa tu idem zodrať. Pozri sa na mňa.
Sama to nezvládnem.
- Nemôžem. - Dobre. Vyriešim to.
- Tak to vyrieš. - Dobre…
Na to sa rada pozriem.
Čau. Kde si bol? Žena to tu má zvládnuť sama?
Vzal som chlapca na zápas.
Akého chlapca?
Moje dieťa.
- Vtipné. - Nepočúvajte toho sviniara.
- Už vtipkuješ. - Len klame.
Ospravedlňujem sa ti zaňho.
Počúvaj, je tu na všetko sama. Vyhodím ťa. Rozumieš?
- Šéf Sina, vyhoďte ho. - Dobre.
- Tak to bolo, keď som prišla. - Choď.
- Ja viem. - A moje brucho… Pozrite.
- Ja viem. - Vidíte, v akom som stave…
Počúvaj. Rob, čo máš, a buď tu, kým neskončíš.
- Myslím to vážne. - Dobre, idem na to.
- Jasné? - Okej, šéfe.
- Šéfe, ochutnáte to? - Áno.
Daj šéfovi ochutnať.
Sekundu.
- Páči sa. - Pozrime sa.
Aký je?
Šéfko! Ale, šéfko!
Aspoň si vezmite čistú lyžičku.
Nechám ju tu.
Je to veľmi dobré.
Dobrá práca. Niečo z teba bude. Ale dnes si tu.
- Postráž ho. - Iste.
- Vďaka, šéfe. - Tak zatiaľ.
- Povedz mi, keď to bude preč. - Dobre, šéfe.
- Chcem to vedieť. - Dobre.
Nehovor o tom. Dobre?
Kde si, kamoš?
- Vzadu. - Všade som ťa hľadal.
Zákazník sa pýta na menu a teba nikde.
Nech to vybaví Melis.
Čo tým myslíš? Je to tvoja reštaurácia.
- Musí ťa byť vidieť. - A musím byť aj vzadu.
- Musíš byť aj vpredu. - Potrebujeme mať všetko pod palcom.
Počúvaj. Poď sem.
- Hovoril si s ním? - O čom?
O tom zvýšení platu.
Teraz? Myslíš, že sa to hodí, Sina?
- Teraz? Fakt? - Pýtala sa naň.
- Lezie jej to na nervy. Nedá mi pokoj. - Teraz nie.
Toto nepotrebujem.
- Prepáčte, dáte mi vínny lístok? - Isteže. Hneď som tam.
- Ja neverím, Pelin. - Áno, pán Cengiz.
Zákazník si pýta vínny lístok a ty tu len tak stojíš.
- No tak. Rýchlo. A s úsmevom. Bež. - Už aj. Pardon.
Prepáčte.
Vitajte.
- Zdravím. - Madam Beril, vitajte, ako sa máte?
Zdravím. Dobre, ďakujem, ale odkiaľ viete moje meno?
Povedzme, že sme dobre zorientovaní.
Ak chcete, môžem vás vziať k stolu. Pán Burak už čaká.
Ďakujem.
- Láska, vitaj. - Ahoj.
Prosím.
- Ďakujem. - Niet za čo.
- Áno. - Ešte raz vitajte.
- Ďakujem. - Čo vám prinesiem, madam?
- Dám si za pohár rulandského sivého. - Výborne. Hneď to bude. A vy, pán Burak?
Ja si ešte dám z tohto.
Iste. Vezmem toto a hneď sa vrátim.
Poslali sme vám mail o alergiách. Dostali ste ho?
Isteže, ale ešte raz mi to pripomeňte.
- Mám alergiu na lepok. - Iste.
- Isteže. - Je to zlé.
Už si spomínam. Buďte si istí, že kuchyňa je informovaná.
- Nebude to problém. - Skvelé.
Ďakujeme.
Jednu whisky a rulandské sivé.
- Rulandské? - Hej.
- Kazım. - Áno, pane.
Stôl 13, alergia na lepok. Povedz to v kuchyni. Bež.
Čo ste to vraveli, pane?
- Stôl 13, alergia na lepok. - Dobre.
Odkáž im to. Počkaj.
Ak sa opýtajú, povedz im, že zákazník nás vopred neinformoval.
Choď už. Bež.
Pán Renzo, pani Nükhet. Vitajte. Tadiaľto, prosím. Váš stôl je tam.
Melis.
Čo sa deje?
Stôl 13. Alergia na lepok.
Prečo mi to hovoríš teraz?
Zákazník na to zabudol. To mi povedal pán Cengiz.
- Je to v systéme? - Teraz to zadávajú.
- Nech na to nezabudnú. - Dobre, šéfka.
Cihan, zmena na stole 13. Alergia na lepok. Dobre?
- Hovoria nám to až teraz? - Čo je to?
- Tak nepracujte. - To pán Cengiz.
- Bože. Dobre. - Pripomeniem vám to.
Počuj. Idem ich pozdraviť. Dobre?
Okej.
Idem.
Maestro.
Vitaj.
Toto je Nükhet Erenová, kritička.
- Vitajte. - Veľa som o vás počula.
To som jej povedal ja.
Pridaj sa k nám.
Stále mám niečo v kuchyni. Prídem za vami neskôr.
Určite sa bez teba na chvíľu zaobídu. Sadni si.
- Víno? - Áno.
Pelin, prines mi pohár.
Nech sa páči.
Vďaka.
Ďakujem.
- Na šéfkuchára a tento skvelý podnik. - Áno.
Nazdravie.
Skvelý výber.
Netušil som, že prídete.
Bolo to dosť spontánne. Renzo mi z ničoho nič zavolal.
Takže tu nie ste služobne.
Nie.
Páni moji, je zdesený.
Neboj sa. Prišli sme ťa podporiť.
Pokoj. Dnes nebudem hodnotiť jedlo.
- Len si ho vychutnám. - To je ale úľava.
Keby si sa díval na mobil, vedel by si to. Písal som ti.
V kuchyni je dosť rušno.
Rušnejšie než zvyčajne. Nemám čas na mobil.
- Takže rušno? - Hej.
Budúci týždeň vydávam novú knihu.
Naplno ma zamestnáva televízna šou. Nikto nemá čas.
Aj ja som pozerala jednu časť.
A vy?
Sledujete ju?
Nie. Nemám na to čas. Ešte som ju nevidel.
Bravó. Sledujú ju milióny ľudí okrem vás dvoch.
Musím niečo robiť správne, ak mám takú sledovanosť.
Ale kuchyňa mi chýba.
Ako sa darí tvojej reštaurácii?
Nuž. Fanúšikovia a bolonská omáčka.
To isté. Ale toto menu je mi veľmi povedomé, šéfko.
Napríklad tá chobotnica.
Je to môj recept.
Vlastníš recept?
Je to môj recept.
Aha. Pridal si omáčku.
Dobrá práca, Salieri.
Nedajte sa zmiasť. Tvári sa, že menu vidí prvýkrát.
Ale cestou sem si ho čítal.
- Priznaj sa. - Nükhet…
Nükhet, keď ideme na dobrý film,
vieme, kto sú herci a kto ho režíroval.
Rovnako je to s reštauráciami.
Pozriem si menu, ale nebudem kritizovať.
Pokojne.
Viem si vás dvoch predstaviť v kuchyni.
Aj ja. Ale radšej v oddelených.
Nikdy nevieš.
Prosím, ospravedlňte ma. Vrátim sa neskôr.
Už sa neviem dočkať toho jedla.
- S radosťou. - Vráť sa. Musíme sa pozhovárať.
Prepáčte. Sedí pri tamtom stole šéfkuchár Renzo?
- Áno, to je on. - Vravela som ti to.
Mali by sme sa s ním odfotiť.
Prečo nie? Urobme si fotku.
Iste. Opýtajte sa ho.
- Vidíš. - Nazdravie. Pekný večer.
- Vďaka. - Ďakujeme.
Hotovo. Obsluha.
Videla si, s kým bol?
Je to Nükhet Erenová?
Tu je morský vlk. Kto tam bol?
Nükhet Erenová. Je ako zlé dvojča Vedata Milora.
Ale prišli sa len najesť…
Alebo je tu služobne?
- Prišla sa len najesť, však? - Áno. Ako hosť.
Nech idú do riti.
Cihan, poď sem. Počúvaj.
Každý tanier pre stôl štyri musí byť dokonalý.
Všetky ich chcem skontrolovať.
Pred ochutením ochutnám omáčky.
- Všetky, jasné? Poďme. - Dobre, šéfka.
- Ukážeme mu, ako sa to robí. - Fakt ma to štve.
- No tak, ľudia. Poďme. - Čo ďalej? Poďme.
Ako sa tu môžu len tak zjaviť?
Tu je to. Prosím o potvrdenie.
Dve kotlety, dve chobotnice.
- Çekdar, urobíš ich. - Hneď to bude.
Takto sa tu zjaviť…
Kto povedal, že sa to môže?
Dobre.
Naozaj, šéf?
Naozaj?
Vitajte.
- Cihan, poď mi pomôcť. - Idem, šéfe.
Nechaj to, čo práve robíš. Zapni mi sporák. Rýchlo.
Zapnutý. Poďme.
Vezmi špargľu.
Poď sem, keď ťa zavolám.
Melis, ochutnáš omáčku?
Poďme.
Dobrá práca. Výborná.
Chobotnica je uvarená.
Losos čaká, šéfka. Rýchlo.
- Berno, skontroluj prílohu. - Dobre.
- Zavri veko. - Ako dlho sa robia tie kotlety?
Ešte 30 sekúnd, šéfka.
- Prineste omáčku. - Berno, ako dlho s tými prílohami?
- Dvadsať sekúnd. - Prineste omáčku.
- Mám ju. - Áno, šéfka.
- Rýchlo. - Dofrasa!
- Opatrne. - To nič.
- Šéf! - Prevezmem to. Dobre.
Dobre. Choď po omáčku. Potrebujeme viac.
- Berno, poď sem. - Idem.
- Sem, Berno. Poď. - Si v pohode?
- Prinesiem ľad? - To nič nie je.
Nasypte tam soľ, aby ste sa nepošmykli.
Sina. Šéfkuchár Sina.
- Sina! - Berno, najprv tú soľ. Nešmykni sa.
- Sina, poď sem. - Už idem.
- Lososa opečte pomaly. Nezabudnite. - Idem. Pozor. Opatrne. Som za tebou.
Doriti.
Kamoš, máme plno. Sú tu všetci vrátane Renza.
- A ty tu nadávaš. - Popálil som sa.
- Nenadávaj. - To nie naschvál.
- To som nepovedal. - Počúvaj, Cengiz.
Prečo máš pocit, že si jediný,
- komu na dnešku záleží? - To netvrdím.
Som nespokojný aj s inými vecami.
Pracujeme v otvorenej kuchyni. Počuť ťa…
- Asi máš so mnou nejaký problém. - Hostia ťa počujú.
- Odbieham kvôli tebe od práce. - Nechcem veľa. Ako…
- Šéf. - Čo? Čo chceš, doriti?
- Vynášam odpad. - Dobre. Tak to urob. Choď.
Nechcem od teba veľa. Len prestaň nadávať.
Prestaň nadávať. Chcem veľa?
Keď nadávaš, s Çekdarom sa nedá pracovať.
- Nenadávaj. - Prepáč.
- Dobre. Už nebudem nadávať. - Ďakujem.
Haló?
Dobre. Idem tam.
Toto tu nechám. Vrátim sa po to, dobre?
Dobre, šéf.
Smer jazdy: nadol.
Tretie podzemné podlažie.
Ako sa máš?
Fajn.
Dozvedela som sa to po ceste po deti. Prišla som hneď.
Prečo mi nedvíhaš telefón?
Hovoril som s mamou. Je to v pohode.
Vie, že prídeš tiež. Previedol som aj peniaze. Je to vybavené.
To je dobre. Fajn. Ideme?
Najprv sa zastavíme u teba. Do Izmiru prídeme zrejme o druhej ráno.
Prídem zajtra.
O nič nejde. Dobre?
Pôjdeš prvá. Ja prídem neskôr.
O nič nejde. Aj tak na tom nezáleží.
Hore mám peklo. Hrozne rušno. Potrebujú ma.
Aj tvoja rodina ťa potrebuje, Sina.
Mama je tam sama.
- Vieš, ako je na tom otec… - Počúvaj ma.
Upokoj sa. Prosím, nerob to. Prosím ťa.
Netlač na mňa.
Preboha.
Oľutuješ to. Celý život s tým budeš žiť.
Naozaj to tak chceš?
Je to jedna noc. Jedna. Je to také dôležité?
Si v poriadku?
Lebo nevyzeráš dobre.
Prečo mi to robíš?
Prečo sa ma snažíš obviňovať? Chceš, aby som mal výčitky.
Ale vlastne sa nič nestalo. Naozaj.
Keby tam ležala mama, hneď by si bol pri nej.
Počúvaj.
Nič sa nestalo. Jasné?
Naozaj. Prídem zajtra.
Hovoril som s nimi, vedia to. Dobre?
Teraz musím ostať tu. Nie je to výhovorka. Myslím to vážne.
Nerob mi to.
Sľubujem, že prídem. Naozaj.
Som trochu unavený.
Bude to v pohode.
Sina.
Je ti jasné, že zmeškáš ockove narodeniny?
Uvidíme sa zajtra.
Smer jazdy: nahor.
Druhé podzemné podlažie.
Halil, vyber servírovacie taniere.
Teraz dokončíme zdobenie zvyšných koláčov.
Ste v pohode?
Čo vaša ruka?
Je v pohode. Nič mi nie je.
Idem.
Berno, špargľa je hotová.
Hneď si po ňu prídem.
Šéf.
Šéf!
Vyhodil som odpad.
Dobre, hneď prídem.
Çekdar, máme cukety?
Idem.
- Podáte mi cukety? - Melis, idem dozadu.
Pozor.
- Vďaka. - Dúfam, že vám chutilo. Ešte niečo?
- Tu! - Iste.
Čo, dofrasa? Nedali sme gól?
Zdravím. Čo vám prinesiem?
Aj teraz môžeš skórovať.
- Zdravím. - Zdravím. Vitajte.
- Čo vám prinesiem? - Dobrý večer.
Slečna, budem úprimný.
Ide o to, že vaše menu sa nám nepáči.
Je to preto, že všetko mäso je zaliate omáčkou?
Neviem ho rozoznať.
Fakt sa nám nepáči.
Rozumiem. Najprv si môžete objednať nápoje.
Potom si vyberiete jedlo.
- Nepijeme alkohol. - Naozaj? Dobre.
Fajn, páni. Objednajte si, ak viete, čo chcete.
- No tak. - Pozriem sa na to.
- Dám si rizoto. - Rizoto. Isteže. Píšem si.
- Vy? - Čo si mám dať?
Niečo si objednám, potom to vyjde nazmar.
Prečo?
Kamoš, fakt ma prešla chuť.
Máte stejky?
Prepáč, šéfko.
- Prepáčte, slečna. - Áno.
Máte Instagram?
Prepáčte.
- Smiem vám niečo odporučiť? - Ospravedlňte môjho priateľa…
Prinesieme vám Kobe.
Je z hovädzieho mäsa Wagyu. Máme ho z Japonska.
Je to veľmi chutné mäso.
Určite vám bude chutiť.
Nie. Dajme si niečo miestne.
Kašlite na to Japonsko.
Nemáte kus stehna alebo stejk?
Prosté a jednoduché.
Niečo bez omáčky?
Chápem, pane, ale mrzí ma to. Máme len to, čo je v menu.
Počúvajte, slečna.
Toto menu zostavila táto reštaurácia.
Je to tu napísané.
Pozerám sa naň, odkedy sme tu.
Máte tu rôzne druhy mäsa.
Rozumiem, ale nepripravíme vám ich spôsobom, aký si prajete.
Marinujú sa inak.
Tak čo je zložité na tom, aby ste ich urobili tak, ako chceme?
Prepáčte. Máme len to, čo je v menu.
Nemôžeme meniť recept. Preto.
Fajn, buďte taká dobrá a zavolajte vedúceho.
- Nikam sme sa nepohli. - Isteže.
Ömer, sleduj ju.
Je to kosť, Ömer.
Je hrozne sexy.
Čo urobíme? Pozveme ju?
Keď tu skončí, môže ísť s nami.
- Kamoš, šibe ti? - Je to len priateľská ponuka.
- Som priateľský… - Je zhúlený, nechaj ho.
- Dobrý večer, páni. Ako pomôžem? - Dobrý večer.
Nech sa páči. Ďakujem.
Dám si toho morského vlka.
Ako športovec potrebujem bielkoviny. Čo mi odporučíš?
Pozrime sa.
- Daj si hovädzie rebrá. - Rybu či hovädzie?
- Vybrali ste si, pane? - Hovädzie rebrá.
Ak si nie si istý, opýtaj sa.
Vyberám si. Neviem. Fajn.
Pane, ak mi poviete, na čo máte chuť,
môžem vám pomôcť.
Dnes vám odporúčam morské plody.
Losos a morský vlk sú výborná voľba.
To je skvelé odporúčanie.
Ryba a červené víno sa k sebe dokonale hodia.
- Bravó. Gratulujem. - Máte pravdu, pane.
Čo si si vybral, synu? Čo si dáš?
Viem, čo chcem. Čakám na teba.
Naozaj?
- Dám si hovädzie rebrá s hríbmi. - Iste, pane.
Sú však dosť pikantné.
Ale môžeme ich urobiť aj bez korenia.
- Tak bez čili. - Môj syn zvládne čili.
Môj syn zvládne čili. Ticho.
- Dobre, pane. - A ja si teda dám kotlety.
- Dobre. - Iste.
- Ako si ich dáte? - Stredne prepečené. Je to dôležité.
- Stredne prepečené, iste. - Dobre.
Áno, pane.
Pre vás kotlety vo višňovej omáčke, stredne prepečené.
- Áno. - Kačka v brusnicovej omáčke pre dámu.
A pre mladého pána hovädzie rebrá so smrčkami.
Áno, ale niečo ste zabudli. Tá mladá dáma si neobjednala.
Prepáčte, slečna.
Čo vám prinesiem?
Dám si grilovaného morského vlka so šošovicou a výhonkami z portulaky.
- Skvelý výber. - Čo? Tak už nie si vegetariánka?
Som pescetariánka, oci.
- Pescetariánka? To nikdy… - Vezmem vám menu.
Raz vegetariánka, potom pescetariánka.
- Stále meníš svoje… - Som vám k dispozícii.
Dobre, chápeme. Ste tu. Preboha.
- Dobrú chuť. - Pokojne ňou buď
- a teraz… - Nie. Vegánkou sa stanem postupne.
Ochutnaj to. Čo povieš?
Chceš aj ty?
Prosím ťa.
- Úžasné. - Je to dobré?
Urob aj Kazımovi.
Prečo si taký mrzutý?
Stôl sedem mu dáva zabrať.
Tak to nechaj na mňa.
Nie. Ani náhodou.
Videl ma pán Cengiz. To neskončí dobre.
- Netreba. - Tak s tým nechcem mať nič.
Už som na takých ľudí zvyknutý.
Vždy sa taký nájde. Počúvaj. Mám im napľuť do drinkov?
Kiežby si mohol, ale pijú víno.
Počujte. Už dlhšie niečo plánujeme.
Fakt sa nudím. Nepôjdeme si po práci zatancovať?
To ti určite prospeje.
No tak.
Zabavme sa.
No tak, povedz áno.
Majiteľ ma chce vysťahovať. Mám problémy v škole a s vízami. Nemôžem si to dovoliť.
O čom to hovoríš, preboha?
To je na mňa. Ale o tom ticho.
Idiot. Nemyslel som to tak.
Dnes je ťažké nájsť si prácu.
Čo ak sa so mnou hosť poháda?
Nepoháda.
Čo povieš? Obsluha.
- Ideš. - Je to výborné.
- Však? Urobím viac. - Poďme. Úsmev.
- Počkajte. - Dobre. Rýchlo.
- Nechaj to tam. - Dobre. Čau.
Mám to, šéfka. Prepáčte.
Správne.
Potrebujeme tri kusy mäsa. Dobre?
- Čo? - Máme objednávku.
To je somarina.
Máme dôležitých hostí. Nepáči sa im menu. Naši hostia…
- Cengiz. To je hlúposť. - Kto je ten VIP hosť?
Cengiz, teraz táraš. To nikdy nerobíme.
- Nie, nevymýšľam si. - Nie.
Myslím to vážne. Máme dôležitých hostí.
- Majú dôležitého strýka. - Strýka?
Ak nechceme problémy, musíme urobiť tri stejky.
- Kto je ich strýko? Netáraj. - Nekrič.
Počúvaj ma. Vedieš reštauráciu.
- Robíš si problémy. - Nerobím.
Ak to neurobíte, všetci budeme mať problémy.
- Hlúposť. - Nechaj nás, Çekdar.
- Chcem len tri stejky. - Povedz to Sinovi.
- Tri. To nie je veľa. - Odíď.
Čo sa deje?
- Urobíme tri stejky. - O čom to hovoríš?
- Tri kusy, Sina. - Jeden hosť má dôležitého strýka.
Chcú tri stejky.
- Nech zjedia tú gazelu, čo som ulovil. - To ani náhodou.
Hovoríš, aký si zaneprázdnený, ale kde trčíš, Sina?
- Urobte mi tri kusy. - O čom to hovoríš?
Koniec diskusie. Nestrápnite ma.
- Tri kusy. To je všetko. - Počúvajte…
Tri stejky…
Zastav ma, lebo toho chlapa uškrtím. Už ho mám po krk.
Šéfka, je to somarina. Mám dosť.
Čo si to myslí?
- Çekdar. - Čo?
Keď skončíš, nakrájaj tri kusy mäsa.
- Urob ho so zemiakmi. Nech si pochutia. - To neurobím.
- Berno, Çiğdem ti pomôže. - Čo? Nie.
- Zemiaky. - Teraz?
- Zvládnem to. - Nie.
Začni krájať. Choď po ne. Čo tu ešte robíš?
Počúvaj. Prečo kývneš na všetko, čo ten chlap povie?
- Nekývnem na všetko. - Čo tu teraz robíme?
- Takže si to odmietol? - Çekdar, uhni.
- Čo? - Nie je to prvý raz.
Dnes fakt pokúšaš šťastie.
- Naozaj. - Z cesty!
- Pomôž Berno. - Dobre, šéfe. Rozumiem.
- Zatvor dvere. - Áno, šéfe.
- Çekdar. - Čo sa deje, šéf?
- Odkroj mi tri kusy mäsa. - Sina, sekundu.
- Priprav mi ich. - Už sme ako kebabáreň.
- Prestaň. Hovorím ti. - Sina.
- Tri kusy. - Kebabáreň!
Pokašle to celú našu snahu.
- Máme plno. - Prestaň mi dýchať na krk.
Vravím ti, že sa to tu snažím viesť.
- Nepáči sa mi, že to musím robiť. - Sme plní.
- Viem. Chápem dôsledky. - Fajn, Sina.
Idem!
Dnes mu niečo je.
- Som si istý. Neprizná to. Počúvaš? - Dobre.
Počúvaš?
Idem si dozadu zavolať.
- Renzov stôl. - Idem!
Kačka.
Dobre, choď. Ja začnem.
- Sviniar. Idem. - Dobre. Choď.
- Začnem. To nič. - Idem.
- Vieš, prečo si to objednal, však? - Prečo?
Chce vedieť, ako ju pripravujem.
Dofrasa. Nevlastní žiaden recept.
- Vymysleli sme ich spolu. - Posuň sa.
A už spolu nepracujete. Nie je jedno, čo si myslí?
- Doriti. - Šéfka, pozriete sa na to?
Opatrne, je to horúce.
Hneď si to vezmem.
Kto dal toto takto do chladničky?
- Viac čierneho korenia. - Čo je to? Je to ako maslo.
- Šéf, netušil som. - Nedobré.
- Dobre. Trochu to zriedim. - Tak máte to pod kontrolou?
Cihan, daj to do menu. Toastový sendvič so syrom.
- Všetci ťa počujú. - Dobre?
Priveď nejakých dôchodcov, nech urobia špenátové koláče.
- Nechcem mať problémy so šéfom. - Idioti.
- Pracujte. Do toho. - Kuchyňa, počúvajte.
Chytil som gazelu. Dajme si aj tú.
Jedna lastúra a mango, polenta, morský vlk v marináde z feniklu,
- kačka na brusniciach. - Čo? Pardon.
- Nahlas. Áno, šéfka! - Feniklový morský vlk.
- Čo je dnes s vami? - Áno, šéfka!
- Vravela na mangu? - Morský vlk na mangu.
- V pohode? - Áno, vďaka.
- Máš to? - Áno, šéf.
- Obsluha! - A čo losos?
- Je hotový? - Ešte tridsať sekúnd, šéfka.
Cihan.
Uprac ten bordel, čo máš pred sebou.
V akom je to tu stave?
- Daj to dozadu. - Šéfka, počúvajte.
Ten bastard Serkan vzadu pozerá futbal, kým ja sa tu idem zodrať.
Cihan, o čom to hovoríš?
Viem, že si tu sám, ale musíš si upratať…
- Melis, losos je hotový. - Šéfka, nie…
- Serkan je vzadu. Zavolajme ho. - Šéfka.
- Dobre, šéfka. - Odlož tie špinavé taniere.
- Idem. - Dobre, šéfka.
Melis. Losos, chobotnica, všetko je tu.
Nezvládam to tu.
- Kde je Serkan? - Poďte sem. Nie je ďaleko.
Šéfka, aha, kde je.
Zbláznil si sa? Zlez dole.
- Hneď! - Dobre.
Šibe ti? Čo to má byť?
Pozeráš futbal?
Je to dôležitý zápas. Dobre…
Kašlem na tvoj dôležitý zápas! Pohyb.
- Choď. - Vezmi si to.
- Choď. - Už ho vyhoďte!
Keby bolo po mojom, už by tu nebol…
Máme otvorenú kuchyňu a pulty sú plné riadov.
- Umy ich. - Idem.
No tak, kamoš. Celý deň len robíš problémy.
- Aký je stav? - 2 : 1.
Idem.
- Doriti! Choď ďalej. - Idem.
- Ako sa máš, kamoško? Fajn. - Dobre. A čo ty?
- Máš pre mňa niečo? - Tam máš plechovky.
Vezmi ich. Presne.
Poď sem. Sem.
Poď sem, naničhodník. Čo si zase vyviedol?
Nič. Darí sa mi.
Pozor. Mám sa skvele.
- Občas sa zastav. - Choď doriti.
Je tu Pelin, ty blázon. Zmizni.
Choď, choď.
- Idem. - Vravím ti, zápas sa skončí 3 : 2.
- 3 : 2. - Áno. Určite.
- Len snívaj. - Hej!
Počkaj.
- Choď. - Idem!
Nemáme tu taniere. Rýchlo.
- Umy a prines ich. - Dobre.
- Už ho vyhoď. - Čakám, jasné?
- Melis, upokoj sa. - Robí nám zlé meno.
Je ti to jasné? Vyzeráme ako idioti.
Myslíš si, že tak ľahko nájdeš umývača riadov?
- Nájdeš ho? - Vyhoď ho.
- Šéf, hneď to bude. - Už ho mám plné zuby.
Je on vôbec umývač riadov? Idem.
Daj mi vedieť, keď niekoho nájdeš, a zariadim to. Dobre?
Šéfka.
Toto sa vrátilo.
- Čo sa stalo? - Nedopečené.
Čo sa deje? Idem.
- Povedal, že je to nedopečené. - Nedo… Ako to?
- Nechcel stredne prepečenú? - Áno, šéfka. Takú si objednal.
- No tak? - Taká má byť.
- To som mu povedal. - A čo on?
Vraj je nedopečená a príliš ružová.
Kotlety majú byť v strede ružové.
- Ja viem, ale… - Dnes máme akúsi smolu.
- Tomu chlapovi šibe. - Zbytočný tanier.
Vravel, že jahňacie kotlety stále bľačia.
Je tu dnes nejaký zraz retardov?
- Ktorý stôl? - Sedmička.
- Daj sem. Vysvetlím to. - Počúvaj. Stoj.
- Počúvaj ma. - Nechaj ma.
- Vidíš, čo robíš? - Dosť!
- Skúšaš moju trpezlivosť. - Riadne mu to vysvetli.
- Dole. - Choď, Kazım.
- Vysvetlil som. - Zavádzaš.
- Nech si zahryznú. - To neurobím.
- Urobíš, čo poviem. - Ani ma nehne.
To dám radšej výpoveď.
Také majú byť kotlety. Zvnútra ružové!
Nekrič na mňa. Viem, aké majú byť.
Daj mi pokoj, Çekdar. Mám kopec inej práce.
- Nerob mi to. - Robia to kvôli tringeltu…
- Nie dnes. - …a tebe to vôbec nevadí.
Melis, prečo je tu tento tanier?
To nič. Riešim to.
Zjavne sa niečo stalo. Prečo ho vrátili?
- Je to vyriešené. Už je dobre. - Len sa pýtam.
Prečo ten tanier vrátili? Odpovedz mi.
- Mäso je vraj nedopečené. - Dobre.
Nespokojný hosť. Takže o to ide.
Nejde o nespokojných hostí.
To tvoj tím nevie hosťom vysvetliť,
ako sa má piecť mäso.
- Takže problém je v mojom tíme? - Áno. Presne tak. Vidíš.
Tu. Pozri.
Takto sa pečie kotleta. Vidíš?
Bude ružová a zvnútra šťavnatá.
- Nemám slov. Dúfam, že to vieš. - Čo s tým má môj tím?
Obsluha.
Vieš, že takto sa pečie mäso?
Ber toto.
Tak ti niečo poviem. Poď bližšie.
Pokiaľ odtiaľto hostia nebudú vychádzať so slovami: „Bolo to lahodné“,
„užasné“ či „báječné“, to, o čo sa tu snažíte,
vôbec nič neznamená. Chápeš?
A ešte niečo.
Neplatím ťa, aby si to komentovala.
Čakám od teba dobré jedlo, ale to sa od hostí vracia.
Počúvaj ma.
Pozri sa na mňa.
- Melis, do práce. - Ty… Moment.
Pracoval si už v kuchyni?
Už si niekedy navaril poriadne jedlo? Nenavaril.
Nič o tom nevieš a tvoj tím je na tom rovnako.
- Vieš? - Pozor.
Vidíš, ako usilovne tu títo ľudia pracujú?
Pozri sa okolo seba, ako sa snažia.
Prečo? Aby ti zarobili peniaze.
A čo robíš ty?
Nepoďakuješ sa nám, len sa nad nás vyvyšuješ.
O ničom vôbec nič nevieš.
Nič nevieš.
Máš o niečom potuchy?
Máš? Nie.
Nedošlo ti, že budeme preplnení.
Netušíš, ako to narúša našu prevádzku.
A potom chceš tri stejky pre chlapcov s dôležitým strýkom.
- Nech ide doriti! - Do práce.
- Hej, hej. - Stačilo!
- Už toho mám dosť. - Pozor na ústa, Melis.
Vôbec nič nevieš.
Len sa tu nado mňa vyvyšuješ.
Nechceš sa ani učiť. Prečo by si mal? Si privilegované decko.
Doma ti za zadkom chodia otroci, ktorých platí tvoj otec…
Oni ti možno uveria, ale tu v kuchyni ti neveríme.
Neveríme ti.
Nikto ťa tu nerešpektuje. Nikto ťa nechce vidieť.
A stále len nariekaš. Rozumieš? Ty fňukáš.
A ešte niečo, aby som nezabudla.
Ten mizerný plat mi tu nestojí za to, aby som ťa počúvala,
ani keď mi ho zvýšiš.
Aké zvýšenie platu? Prepáč, o čom to hovoríš?
„Aké zvýšenie platu?“
- Pýta sa ma na plat. - Vráť sa k práci.
- Čo to hovorí? - Melis, pracuj.
Sina.
Si…
Ak sa to bude opakovať, vyhodíš ju.
- Ale no tak. - Naozaj? To určite.
Vypadni. Máme tu prácu.
- O čo ide? - Neviem.
Pelin.
Daj umyť záchody. Je tam špina.
Sekundu.
- Umy záchody. Sú v hroznom stave. - Kazım, ukáž mi Renzov stôl.
Dobre, ale prečo sa ponáhľaš?
Zdravím. Chutí vám? Nalejem vám ešte víno?
- To zvládneme. - Isteže.
- Môžete vziať toto. - Dobre. Vezmem to.
Dobrú chuť.
Prinesiete mi trochu za'ataru v malej šálke?
Za'atar. Iste.
Je to chutné predjedlo, ale treba ho trochu okoreniť.
Ešte niečo?
- Hneď sa vrátim. - Za'atar!
Áno.
Nie sme v telke.
Nesprávaj sa ako šéfkuchár a uži si večer.
Rád by som. Ale ako som vravel, je to dobré jedlo.
Ale chýba tam za'atar, však?
Presne tak.
Počuj.
Sina bol rovnaký, keď sme spolu robili.
Má talent, ale musíš naňho tlačiť.
No tak, Sina. No tak, Sina.
Nikdy sa nezastaví, aby si premyslel, ako sa môže zlepšiť.
Mne chutilo to, čo som mala.
Jedlo nie je len o tekutom dusíku a sous vide, drahý.
- Ochutnáš toto? - Máme to isté.
Prosím, ochutnaj to, Nükhet.
Si taký tvrdohlavý.
Dobre.
- Jednoduché. - Áno.
Chutné.
Nie je to prehnané.
A je to skromné.
Skromné.
- Skromné. - Viem, čo to slovo znamená.
Prekvapilo by ma, ak by nie.
Ale otázkou je…
Má sa také skromné jedlo podávať v takejto luxusnej reštaurácii?
Čo odo mňa chceš?
Aby som napísala zlú recenziu?
Či ako?
Nie. Ale napíš pravdu o tom, čo ješ.
Pozri, drahý. Som úprimná.
Vravela som ti, že mi chutilo. Som spokojná.
A okrem toho…
Hodnotiť jedlo je ako sex.
- Panebože. - Áno.
Vystačíš si s tým, čo máš, a užívaš si.
Nie si posadnutý tým, čo ti chýba.
No tak, jedz.
Ešte niečo. Už dlho nie si kuchár.
Nechaj ich, nech pracujú.
- Váš za'atar. - Okej.
- Daj si. Nie, nie. Sì, sì. - Nie, nie.
- Skús to. Ochutnaj. Je to skvelé. - Pre mňa nie.
- Bude ti to chutiť. - Dobrú chuť.
- Počkaj. Už ide. - Poďte sem.
Počkaj, kým odíde.
- Nerob to. - Nemiešaj sa do toho, jasné?
- Chytia ťa. - Aj tak je to neznesiteľné.
- Čo mám robiť? - Nič. Povedz mi o Renzovi.
Typický Talian.
A?
Vtipný. Fešák. Sexy.
- Sexy? No výborne. - Sexy.
Takže ja nie som sexy?
Len Kazım, zlatko. Prepáč.
Pekne. Takže dnes pôjdeš domov s Renzom.
- No a? Pôjde so mnou. - Čím?
- Metro chodí do rána. - Inak sa domov nedostaneš.
- Nerozčuľuj sa. - Nerozčuľujem sa.
Celý deň na mňa vyskakuješ. Poďme, obsluha.
- Mám prácu. - Kotlety.
Tie kotlety budú môj koniec.
Úsmev.
A ideš.
- Poď sem. Podrž to. Počkaj. - Už som tu, šéf.
- Šéf! - Poď sem.
- Ale šéf! - Neboj sa, neublížim ti.
- Je tam aj celá cibuľa. Dobre? - Šéf.
- Môže sa do nej zahryznúť. - Čo to robíš? Hej!
- Ugrilovaná. Zhorená. Nech ju zje. - Čo to má byť? Čo robíš?
- Ber to. Bež. - Je to zhorené…
Poď sem, vráť sa.
- Áno, šéfe? - Toto nie sú kotlety.
Ja viem, šéfe. Vďaka.
Choď.
Rýchlo.
- Ako ste sa rozhodli? - Ja neviem. No a čo.
Takto mi to vyhovuje.
Prepáčte, pane. Vaše kotlety.
Čo je to?
Pane, to sú kotlety, ktoré ste vrátili.
Nemyslím kotlety.
- Čo je toto? - Selim?
Máte prst v jedle. Sme v nejakom bistre pri ceste?
- Panebože. - Ja si to dám.
- Prečo by si to jedol? - Pane, mám to vrátiť?
Nie, nevracajte to. Len vravím, že ste mali prst v mojom jedle.
To vravím. Bože.
Čo je s týmto podnikom? Koľkokrát sa to už stalo?
- Sme v nejakom lacnom bistre? - To nič, zlatko.
Prečo máte prsty v jedle? A čo je s tým mäsom?
Je zhorené. Také som si neobjednal.
Panebože. Aké som ho chcel? Pýtam sa vás. Aké som si objednal?
- Chceli ste stredne prepečené. - A toto je čo?
Čo je to? Nie je stredne prepečené…
- Priniesli vám stredne prepečené… - Bože.
…ale vrátili ste ho.
Môj šéf mi povedal, že kotlety majú byť zvnútra ružové.
- To vám povedal? Moment. - Dobrú chuť, pane.
- Prosím. - Okamžite mi zavolajte vedúceho.
Vraj mi mal povedať, že to mäso má byť zvnútra ružové.
- Zavolajte ho. - Iste, pane.
- Oci. - Áno, zlatko?
- Bolo to nutné? - Ale nevidela si, čo sa stalo?
- Možno je tu nový. - Musel si kričať?
Synu… Nebuď smiešny. Nový?
Sme v prvotriednej reštaurácii. Sú profíci.
Prst mal tu. Ani nebol v tvojom jedle.
- Naozaj? Bože. - Nedramatizuj.
- Mám dosť. - Kričíš,
- odkedy sme prišli. Upokoj sa. - Dobre, zlatko.
Vedúci už ide.
- Buď slušný. - Bože, daj mi trpezlivosť.
- Nech mi Boh dá trpezlivosť. Dobre. - Selim!
Dobrý deň, pán Selim. Chceli ste so mnou hovoriť. Ako vám pomôžem?
Vďaka vašim zamestnancom
sme nemali ani chvíľu pokoja, odkedy sme sem prišli.
Už mám plné zuby jeho drzých poznámok.
A pri servírovaní mi strčil prst do jedla.
To je neprijateľné.
- Nie. Áno. - Sme azda v nejakom bufete?
- Máte pravdu. - Ktovie, čoho sa tým prstom dotýkal.
Úprimne sa ospravedlňujem. Osobne to vyriešim.
Čo by ste povedali na malý dezert ako odškodné?
Hovoríte o dezerte a ja sa vám tu sťažujem, preboha.
Nemal som ani jedlo a vy mi núkate dezert.
Prinesiem vám menu. Vyberiete si.
Hneď ho prinesiem.
- Osobne vás obslúžim. - Nie, o to mi nejde.
Toto mi lezie na nervy.
İpek, už mi nevolaj. Pre toto tam nechodím.
Neexistuje. Už ťa určite nepozvem.
To všetko kvôli tebe.
Nebol taký, kým si si ho vzala.
Kvôli mne? Ani nezačínaj.
Nemám začínať? Myslíš, že som to nevidela?
- Čo to s tým má? - Si skvelá.
İpek, nehádaj sa.
Je to ponižujúce.
Už sa k tomu stolu nepriblížiš, jasné?
- Vyhýbaj sa mu. - Áno.
Nech to prevezme Pelin.
- Už tam nepôjdeš. - Dobre, pane.
Kazım.
Poď sem.
Dnes si to zvládol skvele.
Ďakujem.
Len tak ďalej.
- Ďakujem pane. - Choď. Roznes tie objednávky.
Stôl 11, obsluha.
Berno, čo si to urobila? Niečo s rukou?
- Nie ruka. Môj necht. - Na. Utri si to sem.
- Bol to necht? - Čo ak spadol do jedla?
To nič. Upokoj sa. Nič sa nedeje. Poviem to šéfovi, dobre?
Prosím, nie. Šéfe…
Čoskoro budú jesť. Hneváš sa? Berno…
Už začali, šéfe.
Cihan.
Začni pripravovať hlavné chody pre stôl 13.
Majú alergiu na lepok.
- Varujem ťa. Dávaj si pozor. - Áno, šéfka.
Poď, Berno. Poď, poď. Tá ruka…
Idem.
- Idem. - Čo tá kačka, Çekdar?
Kačka sa pečie, šéfka. Hneď bude hotová.
- Pozor. - Tu.
Mám to.
- Cihan. Poďme, kamoš. - Okej.
Tie kačky sú horúce.
Áno.
Idem. Horúce.
Poďme, poďme.
Berno, už tu dlho stojíš.
- Čo robíš? Pohni si. - Šéfe…
Je omáčka hotová?
- Nie. - Mám ju. Nechaj to.
- Dobre. - Cihan, je na sporáku voľné miesto?
- Áno. - Ktorý horák? Ten veľký?
- Štvrtý. - Priprav mi ho.
- Rozpálený a horúci. - Berno, rýchlo.
- Sekundu, šéf. - Pozor. Horúce.
Pozor.
Dobre.
- Áno. - Vzadu. Bielkoviny.
Idem. Rýchlo.
- Miešaj omáčku. - Dobre.
Idem ich zaniesť.
Áno, áno.
Je to tu. Pripravené.
Ako vyzerám?
Vyzeráš úžasne. Choď. Tak.
- Berno, stôl 11 s tebou chce hovoriť. - Pozor.
- Čo? - Stôl 11 si ťa vypýtal.
- Pozor, Berno, uhni. No tak. - Jedenástka.
No teda.
Kde máš priateľku?
Vonku telefonuje.
Veľmi dobré.
Bravó. Veľmi dobré.
Ale tá omáčka…
Bolo to narýchlo.
- Narýchlo? - Áno, bolo.
Deti v mojej relácii o jedle tiež hovoria, že sa ponáhľali.
Nie je zlá. Si blízko.
Mal si mi povedať, že prídeš s priateľkou.
- Prečo? - Pripravil by som sa.
Veď nás poznáš.
O čo ti ide?
Prídeš sem s reštauračnou kritičkou. Na čo sa hráš?
Chcel som ťa podporiť.
Kritizuješ pred tou ženou moje jedlo, Renzo.
Nedramatizuj, Sina.
Takto to v reštaurácii chodí.
Vie tvoja žena, s kým tu si?
Sina!
Čo sa deje?
Povedz.
Môžem sa ťa opýtať to isté.
Už dva mesiace mi nedvíhaš.
Ani nepíšeš.
Mám ti povedať, čo sa stalo?
Ukradol si mi 200-tisíc dolárov a zmizol si.
Zdravím. Prepáčte, pán Renzo.
Nechcem vás rušiť, ale sledujem každú vašu reláciu.
- Chcete sa odfotiť? Poďte. - Áno, prosím.
Odfotíte nás?
Prosím.
- To by bolo skvelé. - Pôjdem sem.
- Poďte. - Áno.
- Ďakujem. - Zapózujme.
Presne tak.
To je výborné.
Ďakujeme pekne.
- Rado sa stalo. - Pekný večer.
Prinesiete mi biele víno?
Chlapče, ten chlap je šéfkuchár. Majte trochu rešpektu.
- Pozriete sa? - Prepáčte.
Nájdite čašníka.
Obslúži vás.
Sina.
Už len pár mesiacov. Tie televízne šou, všetko.
- Vrátim ti, keď zarobím. - Na splátky to nejde.
- Potrebujem všetko. - Toľko nemám.
- Podporoval som ťa. - Nemôžem ti dať niečo, čo nemám.
- Vrátil by som ti ich. Investoval som. - Čo sa stalo? Nezarábaš.
Mal by si tu zarábať majetok, ale nie si chytrý.
To je v poriadku.
Ale potom niekoho potrebuješ.
Mám spoločníkov.
Áno, ale sú to idioti, Sina.
Lebo tvoji sú úžasní. Nechci, aby som začal.
Nemám šéfkuchára ako ty.
Renzo, neviem, jasné? Neviem ti pomôcť.
Napíš kuchársku knihu alebo tak. Urob reklamu na polievky.
Počúvaj. Môže to byť ako kedysi.
Ty v kuchyni a ja podniku vybudujem imidž.
- Každý deň budeme mať plno. - Nemôžem.
Čo tým myslíš?
Prečo som ti dal tých 200-tisíc? Aby si mohol pracovať, s kým chceš.
Tak dostaneš 70 % a ja 30 %.
Predstav si tie rozhovory v telke, sociálne siete…
Predstav si tie recenzie. Nielen od Nükhet, od všetkých.
Renzo, na toto fakt nemám čas.
- Nemôžem zvažovať… - Sina.
Najprv musím hovoriť s Melis. Teraz mám toho dosť. Jasné?
- Také veci sa nerobia odrazu. - Pardon. Dúfam, že nie je neskoro.
- Nie. - Prosím. Nech vám to nevychladne.
- Okej! - Dobrú chuť.
- Je úžasný. - Áno, vyzerá úžasne.
Dokonale pripravený.
Dobrú chuť.
Odkiaľ máte kačky?
- Zo súkromnej farmy v Burse. - Tie sú najlepšie.
Neskutočné.
Moja poklona.
Ale jedna vec ma veľmi zaujíma.
Ako to psychicky zvládate, keď pracujete pod takým tlakom?
Vysvetlím ti to, Nükhet.
Viesť reštauráciu nie je ľahké,
- ale ak si veríš… - Áno.
…a máš dobrý tím,
tak ten to zvládne aj s priemerným šéfkuchárom.
Áno. Ale mohlo by to byť aj naopak.
Robili ste tú omáčku?
Nie, pýtal som sa. To jeho zástupkyňa.
Moja poklona. Je úžasná.
Dobrú chuť.
Vravela som vám, že dnes som neprišla pracovne.
Vlastne mi možno prospeje, ak to budem robiť častejšie.
- Renzo? - Možno áno.
Lebo po istom čase
si pamätáte len pocit z jedla, ale nie jeho chuť.
Napríklad fazuľu na cestovinách v paradajkovej omáčke popoludní.
Alebo napoly spálený sendvič s mäsovými guľkami, ktorý sme mali po škole.
- Ty si ale romantička. - Renzo.
Prepáčte, musím to vziať. Áno.
- Vezmi to. - Prosím. Pokojne.
Zlatko?
Práve sme sa rozprávali.
Dobre. Spinkaj. Prídem neskôr.
Dobrú noc aj tebe.
Vaše dieťa?
Moja mama.
Má demenciu.
To som nevedel.
V poslednom čase sa to zhoršilo.
Áno.
Snáď sa jej polepší.
Ďakujem, ale to sa, žiaľ, nestane.
V poslednej dobe s ňou trávim viac času.
Aspoň potom nemám neustále výčitky svedomia.
Chápem.
Prepáčte, že to hovorím, ale nerozumiem, prečo by ste mali mať výčitky.
Veď je to choroba. Nemôžete s tým nič urobiť.
Smiem vám niečo povedať, pán Sina?
Po istom čase si uvedomíte, že myslíte len na seba.
- Musíš! - Nie, zlatko.
Nemusíme. Máme na výber. My si to vyberáme.
A ak máte šťastie a dožijete sa päťdesiatky,
príde deň, keď si uvedomíte, aké je všetko pominuteľné.
A keď si uvedomíte, ako im chýbate,
koľkokrát vám to chceli povedať, ale báli sa, že vás rozrušia…
Na to sa nedá pripraviť.
Som s nervami v koncoch.
O všetky som prišiel.
Máš pravdu.
Čo tak pripiť si na pevné nervy a naše rodiny, čo poviete?
Ospravedlníte ma?
Musím si zavolať. Hneď sa vrátim. Je to súrne.
Nazdravie.
- Ktorý stôl? - Tamten.
Nevedeli to?
Nepovedali ste mi, že je v tom víno.
Je v tom biele víno.
Mami. Vzali už otca na sálu?
Čoskoro, synu.
Dobre. Dáš mi ho k telefónu?
- Počkaj. Fuat, zlatko? - Venujete mi, prosím, pozornosť?
- Pozri. Sina volá. - Jedol som rizoto.
Nikdy v živote som nepil alkohol. Hej, idiot. Čo to má byť?
- Chcem pomôcť… - Ak to chcete,
nedochucujte mi rizoto alkoholom.
Oci, vraj ťa idú operovať. Si v poriadku?
Máš sa dobre?
Som v reštaurácii. Nemôžem prísť.
Mama ti to musela povedať.
Ako mi má byť, synu? Nezlepšuje sa to. Asi si v práci.
Áno, som v reštaurácii.
Chcel som prísť, ale v poslednej dobe je tu tak rušno…
Nemôžem sa sústrediť, keď na teba myslím.
Ale držíš sa, však? Bez problémov.
- Sina! Rýchlo. - Už idem. Hneď som tam.
- Rýchlo! - Oci, musím ísť.
V kuchyni sa niečo muselo stať. Zavolám ti. Dobre?
- Nevravel si… - Ahoj.
- Čo sa deje? - Ponáhľaj sa. Hádajú sa.
- Kto sa háda? - Rýchlo.
- Kto sa háda? - Sú vytočení.
Čo ich naštvalo?
- Páni. Áno… - Nestalo sa presne to?
Prečo ste mi do rizota dali alkohol?
Páni, máte pravdu, pomýlili sme sa. Stala sa chyba…
Počúvaj. Za tú chybu zaplatíš. Neboj sa.
Uvidíš, keď to tu zatvorím.
Aj tá usmrkaná mrcha si to zaslúži. Neboj sa.
Prepáčte, stalo sa niečo? Ja…
- Daj dole tú ruku. - Páni, upokojte sa.
Prosím. To sa stáva.
- Naozaj? - Kto, dofrasa, si?
- Ömer. Strýko nedvíha. - Zavolá. Kašli na to.
Čo tu robíte?
- Prečo sa tu združujete? - Kto vlastne ste?
- O to nejde. - Dajte ruku dole, keď rozprávate.
O to nejde. Šéfkuchár Sina sa ospravedlňuje. Napraví to.
- Áno. Tak. - Obaja dostanú pokarhanie.
Páni. Prosím, nechajte ma prejsť. Som tu hlavný šéfkuchár.
Ja som šéfkuchár. Pomôžem vám.
Poviete mi, čo sa stalo? Prosím.
Netušíte, čo sa stalo?
- Veď som práve prišiel. - Nie ste šéfkuchár?
Opýtajte sa zamestnancov a zistíte, čo sa stalo.
- Pravdaže. - Poviem vám to.
To mi ušlo. Neviem.
- Teraz mi to povedali. - Je to nedorozumenie.
- Vyriešime to. - Vieš, čo ti urobím?
Rozsekám ťa.
- Hej! - Nasekám ťa na kúsky. Rozumieš?
- Dofrasa! - Pane, upokojte sa.
Prosím, upokojte sa. Netreba sa rozčuľovať.
Počúvajte. Všetko mi povedzte a vyriešime to.
- Dobre. - Sľubujem. Prosím.
Dvaja vaši zamestnanci nás urazili.
To si nenecháme.
Nech sem prídu a vyhoďte ich.
- To je pravda. Nečumte na nich. - Prosím. Počúvam.
Zavolajte ich a vyhoďte ich pred nami.
- Iba tak vám uverím. - Do toho.
- Robím s tými ľuďmi roky. - Urazili ste hosťa.
- Bol som tam. Má pravdu. - Dobre.
S tým vôbec nemám problém. Rád pomôžem, ale…
Pozrite sa na mňa. Počúvajte.
- Dám vám jednu šancu. - Áno.
- Volám sa Ömer Topçu. - Dobre.
- Naučíte sa, ako si ctiť ľudí. - Áno.
Ak nie, naučím vás to ja.
- Netreba. - Jasné?
- Ticho. - Máš šťastie, že sa tu zjavil tento.
- Vytrhal by som ti vlasy. - Fatih, poď.
Vyriešime to po našom. Nastupuj.
- Pán Cengiz vám zavolá. - Dobre. Upokojte sa. Pokoj.
Počkaj na mňa. Pekne počkaj.
Prosím, príďte k nám znova. Radi vás pohostíme. Ďakujeme.
Kto sú? Tí chlapi. Kto sú?
Čo? Čo sa stalo?
- To je dnes už druhýkrát. - Netušil som o tom.
- Toto je druhýkrát. Vyrieš to. - Povieš mi, čo sa stalo?
„Prečo sa to deje mne?“
- „Čo sa deje?“ To je jedno. - Ale…
- Tí chlapi majú konexie. - Vraj sa hádali.
- Nech sa to neopakuje. - Isto ich majú,
ale hádali sa. Moji možno mali pravdu.
- To hovor kontrolórovi. - Akému? Nie je to také vážne.
- Možno mi to povie Melis. - Sina, vyhoď ich.
- Moji PR experti to vyriešia. - Bežný nespokojný hosť.
- Riešili sme to. - Nesiľ to.
- Vybavím to. - Vieš, čo robiť.
- Stačilo. To je ale večer. - Poď sem.
- Musím ísť dnu. Musím pracovať. - Pozri sa na mňa.
Táto reštaurácia nesie tvoje meno a je v nej mojich 200-tisíc.
Nechci spoznať moju zlú stránku.
Doriti!
Nič mi nie je. Staraj sa o seba.
Doriti.
- Myslel som, že mi ublíži. - Prestaň.
- Všetci dozadu. - Šéf.
Všetci dozadu. Poďme.
Çekdar, dozadu. Hneď.
Pozri na nich.
Čo… Berno, čo sa stalo?
Pracujte.
Čo sa deje?
Pracujte.
- Všetci dozadu. - Šéf?
Pracujte.
Čo sa stalo, Berno?
- Zavolali ma k stolu. - Nie ty.
Čo sa stalo? Hovor.
Šéf, zavolali ma k stolu.
Jeden povedal, že mu chutilo rizoto.
Pýtal sa, čo v ňom bolo, tak som im to povedala.
- A. - Ryža, maslo, biele víno.
Vtedy na mňa začali kričať.
Prečo začali kričať? Čo sa stalo?
Nepijú alkohol.
Hnevali sa, keď zistili, že v tom rizote bolo víno.
Je to tak, Melis?
Nahneval ich ten alkohol v rizote?
To sa nestalo. Ja vám to vysvetlím.
Povedal si im, nech nechodia do luxusnej reštaurácie,
ak sa nevyznajú v rizote.
- Dobre povedané. - Ako to môžeš povedať?
- Moment. Nekričte. - Ako to mám vedieť?
Povedali, že tam nechcú mať alkohol?
- Vraveli, že ho nepijú. - Ale…
- Ako sme to mali vedieť? - Bože…
- Musí to byť v systéme. - Musíte to tam zadať.
- To sa nedá. - Ako to máme vedieť?
Rizoto je v menu nové.
- Nevedeli to. - Čo…
Ty chceš všetko… Alkohol, lepok, všetko.
Opýtaj sa svojich. Oni vedia odpovedať.
Musíš zistiť všetko. Alergie a tak.
- Ale ani ja som to nevedel. - Opýtaš sa a zadáš to.
- Ak nevieš… - Počkajte…
- …tak nás informuješ. - Zmizni niekam.
Neviem kam, ale choď a nevracaj sa,
kým sa niečo nenaučíš, jasné? Ty nie si problém.
- Ty si problém, Sina. - Sina. Nerob.
Od začiatku si problém ty, Sina.
- Nerob to. Prosím ťa. - Počkaj. Pusti ma.
- Dobre. - Nepripravil si zoznam.
Zabúdaš na objednávky.
- Stále meškáš do práce. - Çekdar, nie.
Sekundu, Melis.
- Nebaví ťa to. - Prosím ťa.
Mne je to jedno. Moment.
A vieš, čo bolí najviac, Sina? Podjebal si nás.
- Çekdar, prestaň. - Nenadávaj.
Nechytaj sa ma.
- Podrazil si nás. - Nech hovorí.
- Poviem to. - Počúvam.
- Mali sme byť známy podnik. - Çekdar.
- Mali sme byť nová Noma. - Prosím ťa.
Vraj budeme ako Noma.
S tebou na čele by títo ľudia nemohli predávať ani hotdogy na benzínke.
Nikdy z nás nič nebude, ale ty si aj tak húliš.
Bude z teba zdrogovaný šéfkuchár…
- Šéf, nerobte to! - Nie. Prestaňte.
- Ty hajzel! - Zabijem ťa! Grázel.
Čo to robíš? Čo, doriti?
Poďme. To nič. Nebite sa.
To nič. Nebite sa.
- Vidíš, čo urobil? Videla si to? - Okej.
Odchádzam, končím.
Çekdar, prestaň!
Hajzel…
- No tak. Do toho. - Čo to robíte?
- Posratý hajzel. - Čo to robíte? Prestaňte!
Držte ho!
Doriti. Prečo sa tak rozčuľuješ? Poď sem.
Drž už hubu!
Poď sem!
Vidíš, ako predstiera? Vidíš? Pozri.
Prepáč.
- Prepáč. Bola to moja chyba. - Čo sa deje?
To ja. Hovoril som s Berno. Povedal som jej to. To nič.
Vyriešil som to, dobre? Hovoril som s ňou. To ja som zabudol.
- Dobre? Nič sa nestalo. - Dobre.
Çekdara muselo celý deň trápiť niečo iné.
- Ja som nič neurobil. - Prosím ťa. Budeš už ticho?
- Prosím, buď ticho, Sina. - Už som ticho.
Je ten posratý strýko taký dôležitý?
Vyhrážali sa, že nás zavrú. Môžu niečo spraviť? Čo urobíme?
Neviem. Trochu sa to tu zvrhlo.
Neviem. Možno by sa to nestalo,
keby si mi pomohla namiesto hádky s Cengizom.
Pozri, v akej sme kaši.
Čo?
Myslíš to vážne?
- Melis… - Čo?
- Áno, myslím, Melis. - Fakt to myslíš vážne?
Keby som ti pomohla?
Pozri sa na mňa.
Keby som ti pomohla?
Pán šéfkuchár.
Je to vybavené?
Čo má byť vybavené?
Čo vybavíš?
No tak, hovorte. Čo vybaví?
Je to vybavené?
Sina, o čom to hovorí?
- Vypadni odtiaľto. - Čo sa stalo?
Zabijem ťa, ak sa ma dotkneš!
- Doriti, Sina! Choď do riti! - Sina!
Sina, ovládaj sa. Spamätaj sa.
- Zbláznila si sa? Čo to robíš? - Nerev ako blázon.
Chce byť môj spoločník.
Už stačilo! Čo, doriti? Úplne si sa zbláznil?
- Všetci ste sa zbláznili? - Chce, aby som ťa vyhodil.
- O čom to hovoríš? - Chce byť spoločník.
Chce ťa preč. Mám ťa vyhodiť.
Ani o tom netušíš. Tak.
Už to vieš. Teraz ti to hovorím. Nevedela si o tom.
Dobre, počúvaj. Už žiadne problémy, dobre?
Bude to v pohode. Už žiadne problémy. Trochu som sa…
Od začiatku mi to nešlo. Zvládneme to. Už žiadne problémy.
- Je to vyriešené. - Sina.
Sina, odchádzam.
Odchádzam.
- Odchádzam. - Kam, doriti?
Nie.
Kam?
- Nemôžem. Už nevládzem. - Hej. Prosím, nechoď.
Pozri sa na mňa. Už žiadne problémy.
Odteraz budeš všetkému veliť ty.
- Nie. Máme obrovský problém. - Pripravíš zoznam.
- Budeš robiť objednávky. - Už to neznesiem s tvoj…
- Sľubujem… - Nie, počúvaj.
Moment. Ty to nechápeš.
Prepáč.
Dostaneme sa do problémov, všade je neporiadok,
ty sa zhúliš a myslíš si, že nálada sa zmenila.
ale nič sa nemení. Pre nás sa nič nemení.
Tam sme sa rozprávali. Vravíš to isté.
Áno, rozprávali sme sa.
Mám ti to naozaj povedať? Ako dlho to takto môže pokračovať?
- Ako dlho to mám znášať? - Vieš, aké ťažké…
- Myslíš na mňa niekedy? - Vieš, ako sa celý deň snažím…
- Isteže na teba myslím. Stále. - Nie, nemyslíš.
Prepáč. Bez teba by som to nezvládol.
- Sina, počúvaj. - Dofrasa.
Tvoje ospravedlnenie s tým nič nemá… Ide o niečo iné.
Myslím si, že sa nikdy nespamätáš, ak tu budem ďalej pracovať.
Bude to lepšie pre oboch, dobre?
Prosím. Nechaj ma odísť.
- Nezvládnem to bez teba. - Doriti.
- Bude to tak lepšie, dobre? - Áno.
- Mám ťa rada. - Aj ja teba. Už žiadne problémy.
Už žiadne problémy. Vyriešime ich.
Porozprávame sa, dobre?
Choď pomôcť deckám.
Dobre. Večer sa ešte neskončil.
Choď.
- Nejdeš? - Choď ty. Potrebujem vzduch.
Choď.
Áno.
- Všetci dnu. - Áno, šéfe. Hneď.
Smer jazdy: nadol.
Deviate podzemné podlažie.
Mami?
Synu, si v poriadku?
Operujú už otca?
Práve teraz…
Je všetko v poriadku? Chcel mi niečo povedať?
Povedal si mu, že zavoláš pred operáciou.
Ja viem. Bolo tu rušno. Nemohol som. Povedal ešte niečo?
Tvoj otec…
Vieš, že sa roky budil každú noc, aby sa uistil, že si v posteli?
Ľúbil ťa viac ako ja.
Ja viem.
Synak, si v poriadku?
Mami…
Dnes som to riadne pohnojil.
Nič sme neurobili poriadne.
Synu…
Chcel som za tebou prísť, ale nedalo sa.
Je tu rušnejšie než obvykle. Preto.
Veľmi ťa ľúbim.
Aj ja ťa ľúbim, zlatko. Môj chlapec. Nebuď smutný. Prosím.
Som v pohode.
Naštvalo ma… Nemohol som prísť.
Celý čas na teba myslím. Preto.
- Prídem zajtra, dobre? - Nie, Sina.
Nerob si starosti. Netreba, zlatko. Budem mať výčitky…
Prepáčte. Všetci.
Je mi to hrozne ľúto.
Dobre. Tak.
Okej.
Smer jazdy: nahor.
Druhé podzemné podlažie.
Šéfe.
Dobre. Už to nerob. Už nikdy.
- Láska, vezmeš si ma? - Na spoločný život.
Áno!
Preklad titulkov: Peter Sirovec