Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
CHRIS FLEMING ŽIVĚ Z PALACE
Chicago!
Díky moc.
Dnes točíme speciál. Snažím se rozšířit základnu fanoušků
mimo ženy, co přišly na ples s nožem.
Bydlím v Los Angeles, ale všichni myslí, že žiju
v moštárně na Rhode Islandu.
Myslí si, že bydlím v kůlně v temné zemi,
ale já jsem teď v LA.
Týden od přestěhování do LA jsem dostal pokutu za přecházení mimo přechod.
A ten polda mi doslova řekl: „Chodíte si tu jako na přehlídce.“
Což byla pravda. V tom bodě života
jsem dělal plno nápadité pouliční drezury.
Ale styděl jsem se.
Tak jsem nasadil úsměv jako Paul Dano.
Víte, jak má Dano ten velký obličej a mini úsměv, ze kterýho A24 šílí?
Kéž by mi někdo řekl,
že malý úsměv je horší než žádný.
Ty musíme hned vyhodit.
Říkal jsem, že dnes žádní klauni.
Ruské kolo dnes zůstalo bez dozoru.
A to si nevezmu na triko.
Opatrně, opatrně. Moje nahá postava je jako...
jako kdyby se v roce 2000 ztratila holka a oni ji našli
a ona žila posledních 25 let na šlehačce.
Ale jen malých dávkách.
Vydal jsem speciál před dvěma lety
a spustilo to celonárodní hon na moje zájmena.
FBI.
Řekněte sami, vy se na to díváte.
Jen čekám, až mi Gen Z pošle na mail diagnózu genderu.
Zdá se, že to mají...
v malíku. Já jsem moc pasivní.
Celý život se identifikuju podle objednávky v restauraci,
cokoli na mě číšník nebo číšnice zavolá.
Můj celý život šel takhle, děti, ženy, Chris,
muži.
Což mi napovídá, že bych se kliďánko vmáčkl na ten záchranný člun.
„Proč jste ho pustili?“
„Nevím, vidíš ty kalhotky?“
„Čouhá mu čárka.“
U čárky jsem je ztratil.
Reset na nulu, dobrý.
Má očekávání od mužnosti asi posral ten skok,
protože na základce jsem hrál v kapele.
Já vím, že ty taky. Já vím.
No jo, no jo. Já vím.
Má očekávání mužnosti asi posral ten skok,
protože na základce jsem hrál v kapele a dodnes
jsem neviděl vyvinutějšího muže než hráče na tubu ze základky.
Kdykoli alternativní pravice řekne:
„Kam v této zemi zmizeli všichni praví chlapi?“
Hrají basovou linku „Greensleeves“
v pozadí setu.
Vedle nich vypadá Dave Bautista jako Bernadette Petersová.
Bože.
Co se to děje s hormony školáckých hráčů na tubu?
Myslím, že kdybyste dali normálně velkému dítěti tubu,
tak by...
Takže vstupují dvoumetrové kolosy.
Velmi klidně.
S těmi nejhustšími plnovousy jako z minisérie HBO. Prostě...
A větrem ošlehanou tváří dělníka z trajektu.
A jen si posílají placatku whisky, aby se zahřáli.
Chlemtají pivo z misky.
Jeden uprostřed dechovky zvedne mobil.
„Čau, prcku.“
„Vyzvednou tě po zkoušce, kámo.“
„Ty máš děcko?“
„Jo, je prvňák.“
„Malý děti mají velký trable, ale kdo v tom věku ne?“
V americkém tisku
jako ty největší furt předvádějí fotbalisty,
protože jsem nejagresivnější. Je to peklo být skoro obří.
Ale je to klid a pohoda, když...
jste opravdu obří.
Praví obři nepotřebují reklamu.
Je to jako německá doga versus německý ovčák.
Kdykoli mám pocit, že světu nějak rozumím
a chci ho kopnout do propasti,
vyhledám si, k čemu původně chovali psy.
Třeba „kokršpaněl byl původně chován,
aby ve městě našel rybník.“
„A pak zjišťoval, jestli k tomu rybníku nepřiléhá jiný rybník.“
„A pak to běžel do města někomu říct.“
Tečka.
Co to znamená?
Taky poznáte, jak staré je které plemeno, třeba:
„Clumber španěl měl nalézat díry
a stát nad nimi, aby z nich nevylezl ďábel.“
Cítím se jako v Prairie Home Companion, když tak tleskáte.
Jasně, německá doga versus německý ovčák.
Německý ovčák v životě nepocítil chvíli klidu.
Tihle psi jsou neustále v nervu.
A je to nejlépe hodnocený pes v zemi.
Je to policejní pes.
Nikdy jsem neviděl poldu se psem jako: „Ten to s tím psem fakt umí.“
Poldové dělají z letišť
neřízená výcviková hřiště...
kde mají toho vzteklého německého ovčáka s vestou „policejní pes v zácviku,“
který tam pobíhá s něčím krčním polštářkem v tlamě,
a ti poldové ho honí jako: „Nedívejte se, on trénuje.“
Člověk si říká, že by mohli mít i policejního kraba,
víte, aspoň...
Ten krab aspoň zůstane na jednom místě.
Když půjdu do TSA a uvidím tam zaměstnance... nebo -kyni.
V komentářích už by mě kamenovali.
A uvidím je stát vedle kraba, raději nechci vědět, co mají v plánu.
A když vám ten krab tak pohlédne do duše,...
tak ty tekutiny vylijete.
Já jsem empat.
Kdybyste měli jen špetku empatie co já, nevstali byste z postele.
Připoutali byste se ke sklápěcí posteli.
Jako v Narušení. Cítím vaši energii.
Cítím, že mi někdo z vašich kluků po téhle show napíše.
„Čau, Chrisi.“
„Líbila se mi ta scénka o policejních krabech.“
„I když byla vtipná...
je v tom i pravda.“
„V některých částech Turkmenistánu...“
„Bože můj.“
„Některé jednotky TSA údajně využívají
policejní sílu korýšů.“
„I když to možná není krab, o kterém jsi mluvil ve své scénce...“
Díky, Thomasi, byl jsi zablokován.
Každý, koho znám,
najednou vytahuje z rukávu snoubence s knírem.
Samí chlápci, oblečení jako Robin Williams v Ptačí kleci.
Jen s mohutnými stehny.
Všichni vypadají, že nemají minulost.
Vypadá to, že Hinge dostával stížnosti
a tak prostě masově vyrobili tyhle.
Kteří všichni trpí stejným klamem,
že dodávají svatbám šťávu.
„Chrisi, Chrisi, musíš se seznámit s Thomasem.“
„Je tak vtipný. Nosí veselé ponožky.“
Dámy, jestli si libuje jen ve veselých ponožkách...
je to ten typ, co se schová za vás, když nedej bože
spadnete do výběhu gorily.
To dáš, zlato.
Jsi tak silná a nezávislá, zlato, to dáš.
„Ne, Chrisi. S Thomasem je sranda.“
„Dělá na svatbách jako vtipnou vsuvku interpretační tanec.“
Tak hele, na interpretačním tanci není sakra nic vtipnýho.
Můj kostým není tvoje kultura.
Interpretační tanec je způsob, jak nevyhasnu
a jak pokryju ty astronomicky vysoké účty za veterinu.
Můj pes Erik totiž sežral chytré auto.
A jo, je to Erik s „k“.
Tak s Thomasem je sranda? Ať ukáže, jak povede vláček.
S každým je sranda, dokud ho nenatlačí do vedoucí pozice.
Vést vláček chce disciplínu...
vizi a sebeovládání.
Musíte jít mnohem pomaleji, než myslíte.
Za vámi jsou lidi, kteří na vás závisí...
v extrémních věkových rozdílech.
Je tam tříleté vyžle,
svědek s relapsem...
a nejstarší žena v zemi.
Když začnete vymýšlet blbiny, budete mít na svědomí srážku vagónů.
A to je temný chaos.
„Chrisi, prosím, už dost. S Thomasem je sranda.“
Ne, ne, já srandu viděl.
Já ji zažil.
Na výšce jsem žil s týpkem,
co skočil z našeho okna ve druhém patře, aby skopnul chlapa,
protože nám chcal na barák.
To je sranda.
Kde bude Thomas, až bude někdo chcát na váš barák?
Já vám to řeknu.
Bude na telefonu se Zmrzlinou od Jeni,
aby zjistil, kdy vyjde nová příchuť ube.
„Na webu píšete 1. září, ale 1. září už bylo.“
Taky, dámy, Thomas,
pokud vás nutí říkat mu nejdelší verzí svého jména,
je to chlap, kterýmu nevadí plýtvat vaším časem.
Musel jsem si pronajmout auto.
A jak mi ho vezli, pustili tam tu nejnabušenější hudbu.
A jak mi ho předávali, změnili stanici na národní rozhlas.
Jak někoho zpražit beze slov.
Jezdím s tím po turné po všech čertech
a slyšet to mrazivé ticho na konci té pointy.
Vezmeme to znovu.
Líbí se vám, když improvizuju.
Chicago je město komedie, milujete to.
Tady se otrkával Seth Meyers.
Musel jsem přijet tam, kde se Seth Meyers naučil pravidlo tří.
A vím, že máte trénink ze Second City.
Pod krutým vedením Bobbyho Moynihana.
K ničemu, vše, co říkám, je nepoužitelný.
Chci zatleskat osvětlovači, který dělal v týmu, co dostal Usámu.
Musel jsem si pronajmout auto. A jak mi ho vezli,
pustili tam tu nejhustější hudbu.
A jak mi ho předávali, změnili stanici na národní rozhlas.
Jak někoho zpražit beze slov.
Vím, že něco na mně je,
ale „chlap, co se směje Wait Wait...Don't Tell Me!“?
Chlap, kterýmu přijdou rajčata nádherná?
To mi neříkejte.
Myslel jsem, že vyzařuju něco jemnějšího.
Vypadám jako někdo, kdo musí něco vzkázat Imogen Heap.
Dejte mi pět minut se slečnou Heapovou.
Pochopil jsem, co vzkazuje v písni „Hide and Seek.“
Tak jsem pustil národní rozhlas. Už není, co býval.
Chci se tam něco dozvědět a oni tam:
„Co je to zaddy?“
„Dnes tomu přijdeme na kloub.“
Pak dají rozhovor s tím nejmladším, koho našli.
A je to nějaký 39letý z D.C.
Bez mikrofonu to úplně domotá. „Zaddy je tatík zombíka.“
Soucítím se staršími mileniály. Starší mileniálové si zaslouží grant.
Připravovali se na svět, který prostě neexistuje.
Vyhrnovali si rukávy na kabátech z laborek
a vedli hluboké diskuze se svými profesory u kávy.
A najednou jsou ve světě, kde všichni sexualizují Shreka.
To je pech.
My mladší mileniálové,
a vím, že vypadám jako padesátník, ale jsem mladší...
Nikdo mi neřekl, že si mám mazat opalovákem dekolt.
Proto vypadám jako sekretářka z Rydellovy střední.
My mladší mileniálové jsme se naučili odpojit
kolem války v Iráku a Procitnutí v Garden State.
Já si...
Říkám: „Když to může procházet i Zachu Braffovi...“
Musím se naučit vyletět nad své tělo.
Zach Braff, druhý příchod pana Tumnuse.
Beta a zároveň psychotický. Jako letuška.
Nemáte někdy pocit, že by nás ty letušky zabily,
kdyby tam nebyl pilot?
Hrozně nás nesnáší.
Pamatujete na ten moment v roce 2021,
kdy přilepovali lidi páskou k židlím?
To se mi nikdy nezdálo.
Ani od nich nepřijímám jídlo.
Vidět dospělé podnikatele jako: „Sušenky!“
„Preclíky!“
Říkám: „Dobrý.“
Jedině tehdy jsem jako profi snowboarďák.
Vynechat vtip o profi snowboarďákovi.
Když už si myslím, že jsem vás dostal...
necháte mě stát na dvorku s pipkou v dlaních.
O čem jsme to mluvili? Starší mileniálové...
Hele, chci pro starší mileniály vytvořit útočiště v divočině,
kde si můžou hrát Frisbee do aleluja!
A říkat „žůžo“ v harmonii.
A vychutnávat si svoje cukety.
Tak milují cukety, bože můj.
Když mi někdo nabídne cuketu, jsem jako: „Zvoní.“
Jo, dejte mi tu okurku, co projela všechno v kasinu.
A starší mileniálové si pak můžou porovnat
svoje sladkosti Trader Joe's. Jsem jimi posedlý.
Jsem na Trader Joe's závislý.
Musím o nich mluvit každý večer.
Má oblíbená věc na Trader Joe's je,
víte, jak každý týden něco stahují z prodeje?
A vůbec se za to, co stahují, nestydí.
Umí se tak zbavit odpovědnosti,
že se vy budete provinile, že jste něco chytli.
Je to tak geniální.
A oznámí to tak, že vystaví
na zmuchlanou A4
jednu nohu na zemi a tam: „Dobrý den...“
„Našli jsme v melounu lidské ostatky.“
„Nekoupili jste tu sračku, že?“
Je to jako taktika alfy ze základky.
Jako osmák v mikině, co se vozí s někým na kole na stojáka.
„Hej, našli jsme v minerálce úhoře.“
Hej, nedostali jste, vy pozéři, caprese sendviče, že?
Protože ve většině z nich našli Jimmyho Hoffu.
Byly to kulky v moči, vole.
To by bylo ujetý, kdybyste dostali moči.
A kdokoli, tam vkročil, vždycky to končí salmonelou.
Kdokoli vkročil do Trader Joe's mezi dubnem a listopadem,
má degenerativní salmonelu.
Už mě štve, jak lidi svádí viry na zvířata.
Prý: „Za to můžou ti koně.“
Já koně znám, dělají hovno.
Už jste někdy poznali koně a pak zjistili, že mu je 35?
To miluju.
Já na něj: „Jo, ty vole, pamatuješ na Fleet Foxes?“
„Jo, fakt jsme mysleli, že se folk vrací!“
Musíte jít čelo na čelo.
Polehávání je pro kravaťáky.
Co sbližování s klisnou, to je pro pravé revolucionisty.
To dělal Swayze o svým volnu při natáčení HT.
V titulcích bude Hříšný tanec, ale HT je...
Jo, ty viry nepřenášejí koně.
Spíš ten chlap, co odmítá vyčistit svou litinovou pánev.
Jak zle těm lidem muselo být,
aby umlčeli evangelium o tom, že litinová pánev se nemyje?
Byli nejhlučnější Američané po většinu 2010-2020.
„Ne, zlato. Kotě.“
„Kotě, zadrž, nemusíš ji mejt.“
„Žádný jar, kotě, to smyje to koření.“
Koření s čím?
S virem, co zabil Beth v Malých ženách?
Víte, že ta jeho pánev se v noci trochu hýbe.
Jeho kombucha SCOBY se jen vlní.
„Kombucha, kombucha.“
„Dnes odsud vypadneme, Kombucho.“
„Kombucha?“
„Pas má v kredenci.“
„Nasadíme jeho kostýmek.“
„A poletíme na sever do Kanady.“
„Až naši přátelé na severu uvidí, jak zle s námi jednali...
že jsem si sotva opláchnul intimní partie,
co kandidoval Romney.“
„Romney, Romney.“
„Jo!“
„Skoč na mě, Kombucha SCOBY. Dělej, skoč na mě.“
„Kombucha, Kombucha, Kombu, Kombu.“
„Jo! A sakra, už jde. Rychle.“
„Předstírej, že jsem jeho holka. Ber to ukulele.“
„Zlato, nevěděl jsem, že se tak brzy vrátíš na mocktaily.“
„Kombucha, Kombucha.“
„Proč používáš naše záchranné slovo?“
A střih. Jaké to bylo?
2014, zrovna jsem chtěl mýt svoji litinovou pánev.
Říkám: „Víte co? Nikoho z těch týpků tu nevidím.“
„Nevidím strniště.“
„Trochu na sebe cáknu mýdlo, jen cák.“
A najednou se v kuchyni zjevil jeden z těch chlapů
a dal kolem mě ruku jako učitel počítačů.
Pamatujete? Jak vás pohltil učitel počítačů?
To mi nevadilo.
Bylo to rané cvičení, jak nechat věci být.
Byl jsem ve vašem Whole Foods.
Ten čedar je rok od roku ostřejší.
Moje publikum dává nejletmější plácnutí.
To by pořád vypadalo jako fotka v příručce o chování primátů.
Všichni ví, že jsem nezvládal negativní reakce.
Jo, čedar je rok od roku ostřejší.
Moje oblíbená část supermarketu,
jdu rovnou k čedaru.
Jasně, normální čedar. Tak jo, tak jo.
Čedar medium.
Ostrý čedar, jo.
Fakt ostrý čedar, pojď.
Vážně ostrý čedar? Sakra!
A já jen: „No tak!“
„Tak tu párty rozjedem!“
„Dej mi to Tillamook Psycho!“
„Hej, stará dámo, uklidněte se.“
„Prý hledáte Tillamook Psycho.“
„Jo, já myslel, že to Biden zakázal.“
„Biden je pryč, vole.“
„Ty počkej tady.“
Ten chlap v lederhosen, bez spoďárů, vyleze ven.
„Prý paříte.“
„Dej mi ten matroš, co bere Bernie Sanders
než zmaří jednání.“
„Jak vím, že nejseš polda?“
„Byl by polda tak na větvi ze šlehu?“
„Hej, tak jo, tak jo.“
„Jen pomalu, tady si uzobni.“
„A do prdele.“
„A sakra.“
„Ta mrcha se viklá.“
„Slyším Wilca.“
„Vidím Terry Gross.“
„Pusť ji sem, vole.“
Hele, já o národním rozhlasu říkám dost sraček,
ale kdo to drží na úrovni, brutální a nelítostné,
je Terry Gross.
Bože... bože můj.
Ve světě těch moderátorů
jako Jimmy Fallon, co nosí vroubkovaný kondomy,...
je to naprosto nezvladatelné napětí
v každém díle Fresh Air s Terry Gross
tak osvěžující.
Jako by každý díl nahrávali v prostoru
mezi živými a mrtvými.
Je to, jako by host seděl u dlouhýho středověkýho stolu
a Terry je na druhém konci a čistí zbraň.
Můj oblíbený moment Davida a Goliáše moderní doby, 2019,
Terry Gross v rozhovoru s Adamem Driverem.
Víte to? Vystřihli to,
protože vyděsila bývalého mariňáka, Adama Drivera...
Malá Terry Gross, metr vysoká Terry...
ho tak vyděsila, že zdrhnul...
z toho rozhovoru.
Asi nerad mluví o svý práci
a ona v podstatě předvedla Mechanický pomeranč.
Pustila, jak zpíval Sondheimovu píseň v Manželská historie,
a v podstatě ho tím mučila.
A on jen: „Terry, prosím!“
A Terry prostě...
Až Adam odešel.
Nevíme, co se stalo, protože z toho není záznam, ale...
já si rád představuju, že ho Terry honila.
Prostě jak se žene za Adamem Driverem po ulicích jako Terminátor.
Drží reprák a vyhrává jeho podání Sondheimovy písně.
„Adame, už jsem mluvila s hromadou mrch.“
„Ale málo tak pořádných jako ty.“
„Tuhle šarádu ,nemůžu poslouchat svou práci.‘
bych čekala od Johnnyho Deppa, vzhledem k těm šálám a kloboukům.“
„Ale od tebe bych čekala trochu víc téčka
v tom chámovodu."
„Terry, prosím!“
„Z Girls na HBO jsi v podstatě udělal svůj osobní OnlyFans.“
„A teď si pomočuješ spoďáry od Toma Forda kvůli klipu se Sondheimem,
kde zníš jako bohatý děcko, co zpívá na vlastní karaoke párty.“
„Na tobě mě fascinuje, Adame, že jsi takový opičák,
a zároveň takový srab.“
„Až tě chytím, a já tě chytím,
vyšplhám po tobě a nakrmím tě banánem.“
Chytí ho.
„Terry, ne!“
„Ty mi Terry Gross říkat nebudeš."
„To je moje přezdívka. Jmenuju se Tereza Nechutná.“
Nedávno jsem se ztrapnil před Lin-Manuelem Mirandou.
Stalo se tohle.
Zareagoval mi na něco na Instagramu.
Píše: „Haha, to je moc vtipný.“
Úplně jsem vyletěl.
Když mi ta zpráva přišla, byl jsem před Starbucksem,
kde hráli jeho píseň z Mary Poppins.
Ta píseň o vymetání komína...
Říkám: „To je fakt osud, fakt klika.“
„Natočím to a pošlu to Lin-Manuelu Mirandovi.“
„A vybudujeme si pouto.“
A chtěl jsem to video upravit v aplikaci, ale prostě se... odeslalo.
Takže jsem Lin-Manuelu Mirandovi poslal
dvouminutové video...
exteriéru Starbucks...
kde jsem moc daleko, aby šla slyšet hudba.
Ale naštěstí tam je slyšet, jak dýchám.
„To se bude Linovi líbit.“
Abych to shrnul...
Lin-Manuel Miranda napíše celkem neškodné:
„Haha, to je moc vtipné.“
Uplyne 11 minut.
A pak mu přijde velmi temný krátký film...
brutalistického exteriéru Starbucks...
v San Bernardino v Kalifornii…
ve kterém funím. Tedy...
co odpověděl? „Zobrazeno ve 12:23.“
Takže v Moana 9 mě asi v blízké době neuvidíte.
Jsem ve Starbucks až moc často. Ujíždím na cukru.
Ale nejím dezerty na veřejnosti. Můj dezertový výraz je až moc barvitý.
Ale občas,
abych se družil, chodím na zmrzku s kámoši.
Vždy se zhrozím, co si může svět mražených dezertů
dovolit provádět s Oreem.
Mají pár veřejně známých polev,
jako jahodovou,
čokoládová posypka, marshmallow,
a pak mají hromadu znetvořených Oreo.
Kdy si na první pohled říkáte: „To jsou saze?“
Ale ne, jen americká sušenka,
zmrzačená k nepoznání.
Vypadá, jako by chtěl kartel poslat někomu vzkaz.
Vypadají, jako by je celou zimu drtila čarodějnice.
„Už to bude!“
Ježíšikriste!
Orea jsou ikona.
Nepotřebují tuhle neplacenou reklamu.
To je jako byste viděli dámu Judi Denchovou
prodávat na Instagramu vibrátory.
„Použijte kód DENCH...
abyste si o tomto Gayentýnu zaprcali.“
Ježíšikriste.
V životě jsem neviděl firmu, co by měla tak málo kontroly nad majetkem,
jako má Nabisco s Oreem.
Kdyby to dělali s Milany, Pepperidge Farm by vybombardovali Dairy Queen.
„Přišly ty Milana? Zkontroluj Sausalitos!“
Co za šmejda řídí Nabisco?
Protože další známá posypka jsou M&M,
ale mám pocit, že kdokoli zastupuje M&M, řekl:
„Jasně, použijte M&M, ale prosím, neubližujte jim.“
Zatímco se zdá, že pan Nabisco
volal se světem mražených dezertů
a oni mu řekli: „Pane Nabisco,
byla by životní čest pracovat s vaším váženým klientem, Oreem.“
„Myslíme, že by do světa mražených dezertů hladce zapadly
a slibujeme, že budeme ctít vaše pravidla pro zachování důstojnosti...
a integrity přední americké sušenky, která je první
po větší část století.
„Dělejte si s nimi, co chcete.“
„Znesvěťte je.“
„Rozložte je a pokořte.“
„Rozsekejte je.“
„Tak jo.“
„Tak jo, klidně je můžeme rozsekat,
ale slibujeme, že to uděláme rovnoměrně a jednotně...“
„Pokaždý to udělejte jinak.“
„Nepotřebuju důvod k mrzačení svého klienta.“
„Narvěte je do sáčku a ať je puberťák s kocovinou
pošlape o pauze.“
„Máme přidat krémovou náplň?“
„Někdy.“
„Proč tohle děláte?“
„Protože můžu.“
Tenhle dialog by šel doslova zkopírovat na toho,
kdo v komerčním světě zastupuje Eugena Levyho.
Toto bude znít jako něco vymyšlenýho.
Nic si nevymýšlím.
Nedávno jsem šel kamarádovi na svatbu. Byla na radnici.
Oblíkl jsem si tu nejmužštější věc, co jsem měl
v podstatě od prvního přijímání.
Měl jsem na sobě zoot oblek.
A jak jsem měl ten oblek,
bylo na tom něco divně osvobozujícího.
Nosit tak hyper-maskulinní vohoz.
Bylo to jako narazit do týhle vlny, který jsem se celý život vyhýbal.
Bylo na tom něco tak sexy, poddat se tomu.
Říkám: „Víte co? Možná bych to mohl dělat častěji.“
„Možná se jen trochu... omezuju.“
„Cítím se teď sexy, cítím se tak živý. To je tak zajímavý.“
A jak se tak cítím, jde kolem starší žena,
ukáže na mě a říká: „Frances McDormandová?“
Nebyla to žádná mladice, připravená laškovat.
Byla dost stará, aby se jmenovala Priscilla.
Která si byla jistá, že jsem Frances McDormandová.
Zatímco já byl na hraně svého sexuálního přerodu
v obleku Suge Knight.
Jestli budete chodit s prstem na spoušti,
diagnostikovat lidi jako Frances McDormandovou...
nestřílejte, dokud neuvidíte jejich Oscara
za Tři billboardy někde v Missouri.
Jestli hrajete nějakou verzi Pokémon Go...
ale hledáte.. jestli hrajete Frances McDormand Go
venku ve světě...
Ona: „Frances McDormandová?“ Já: „Ne.“
A ona: „Aha.“
Frances McDormandové bylo tolik, co teď mi, když točila Fargo.
Ona neřekla: „Frances McDormandová, když točila Fargo.“
V poznámce by stálo „81letá Frances McDormandová?“
A i když mě to nasralo,
ještě víc mě dopálilo, jak to pobavilo kámoše.
Hltali to skoro, jako by
byli na energetickém léčení.
Víte co, dlaně rozevřené.
Frances McDormandová.
To je jméno předurčeno ke slávě.
Některá jména prostě fungují.
A musí být tak nenucená, jako kýchnutí.
Tracy Chapman.
Boulder, Colorado.
Jigglypuff, Wigglytuff. Teď se ani nesnažím.
Naopak některá jména prostě nefungují.
Nový ředitel mojí vysoké mi pořád posílá hromadné e-maily a...
Pardon, ale jeho jméno prostě nefunguje.
Marc.
ŘEDITEL SKIDMORE COLLEGE MARC C. CONNER
C.
Conner!
Jestli musím dělat přestávku mezi vaším křestním jménem
a prostřední iniciálou,
měli bychom s tím jít na korporátní.
Říkat „Mark C“ je jako hláskový ekvivalent k tomuto...
Cítil jsem to až v pupku.
Je to jako dělat angličáky do kopce.
Marc!
C.
„No tak, to dáš, kámo.“
„Kdo jsi?“
„Bydlím přes ulici, viděl jsem, jak děláš angličáky do kopce.“
„To dáš, kámo.“
Conner!
Chci být Justin Timberlake v Sociální síť pro Marca C. Connera.
Chci ho vzít na sushi, oslnit ho nad appletini
a pak cestou domů říct: „Jo, a Marcu, ještě jedna věc.“
„Vypusť to C.“
Trent Reznor, Trent Reznor, Trent Reznor.
„Nebo tak, Marcu, jestli pro tebe to C tolik znamená,
vypusť Marc a Conner a říkej si jen C.“
Ten chlap si začal říkat jen C?
Pošlu mu svoje spoďáry.
Jo, Setha Meyerse jste beztak neviděli hrát si takto s mikrákem.
Lorne Michaels by mě střelil do nohy, kdyby to viděl.
Celý den v mojí šatně: „Nemluv o Sethu Meyersovi.“
„Vydrž o něm ten večer nemluvit.“
Jestli si ten chlap začne říkat C,
začneme ho vídat na turné s Killer Mikem.
S listopadem bude vzadu...
dělat tu nejčistší C-walk.
Báli jste se o mě, jak jsem šel na té stoličce dolů?
Trochu, ten náraz byl tvrdý.
Nebojte, komunita se o mě vždy moc bála.
Mám o tom dobrou anekdotu. Byl jsem v šestce,
párty u jezera k ukončení roku, kterou hostila nejlepší holka v ročníku.
V osmičce měla staršího bráchu,
který byl mezi lidmi známý psychopat.
Krátce si pobyl v polepšovně,
protože zmlátil člena ochranky.
Jezerní děti ve středním Massachusetts se s tím nepářou.
Tak dorazím na tu párty k ukončení roku,
a on, ten bratr, sedí v doku
a hází moje vrstevníky jednoho po druhém do jezera.
Oni tam stojí v řadě jako na pouťovou atrakci.
Říkám si: „Jo, to vypadá skvěle.“ Zařadím se.
Přijdu na řadu. Zarazí se. Koukne na mě. Říká...
„Chrisi, určitě to chceš?“
„Zaprvé, nevěděl jsem, že mluvíš.“
„Zadruhé, co na mně je,
že to v tobě naráz probudilo empatii?“
„Hoď mě do jezera.“
„Ne, Chrisi, v dobré víře tě nemůžu hodit do jezera.“
„Teď jsem viděl, jak jsi vyhodil čtvrťačku
12 metrů do vzduchu.“
„Přihoď mě tam.“
„Hej, co ti tak trvá?“
„Nevím, vidí ve mně něco, co mu přijde neshoditelné.“
„Jo, já to vidím.“
„Zatím pro to nemám jazyk.“
„Ale bude pro to termín v němčině nebo japonštině.“
„Celý odstavec.“
„Tak jo, Chrisi, uděláme tohle.“
„Chytím tě kolem pasu a odpočítáme od tří
a pak se vrhneš ty sám...
do jezera.“
„Jako fingovaný souboj?“
„Přišel jsem si dát od divadla pauzu!“
Obrazovka zčerná, výkonný producent Mike Birbiglia.
Mike Birbiglia, ježíšikriste.
Vypadal jako otec a syn
prohození do jednoho těla. Bože.
Vypadá, jako by prodával Worlde spoilery FBI.
Předtím jsme mluvili o Marcu C. Connerovi.
Chodil jsem do školy s...
Je ředitelem Skidmoreu. Tam jsem chodil.
Poslední dovolenou... Zaprvé, na dovolené nevěřím.
Dovolený jsou pro děti a Dua Lipu. A...
Moje poslední byla v roce 2017
a přečerpal jsem účet v obchodě s luxusními klobouky.
Ten obchod byl v Saratoga Springs, v New Yorku, což je jako…
je to město koňských dostihů. Takže zlověstný bohatství...
Já a mí kámoši jsme posedlí nostalgií.
Vrátili jsme se do...
Nedávno mi někdo řekl, že nostalgie
bývala za časů pionýrů brána jako vážná mentální porucha.
S příznaky nostalgie vás i mohli zavřít do karantény.
Takže když jste říkali...
„Chybí mi Vánoce.“
„Jděte od ní dál, hoši.“
„Není v pořádku, synci.“
„Proč, tati? Má tyfus?“
„Ne, ne, ne. To není tyfus.“
„To bude nostalgie.“
„Poslouchejte, chlapci.“
„Jestli někdy uvidíte tátu po pár whisky,
jak zapaluje svíčku a vrací se v čase
ve fotkách na Facebooku...
a u toho bude poslouchat Animal Collective...
nebo Passion Pit…
udělejte mi laskavost, chlapci, zabijte mě jako slepici nebo komára.“
„Udělejte otci trvalé následky, chlapci.“
„To se je extrémní, ne, tati?“
„Ne, chcete slyšet extrémní?“
„Toužit po koncertě Girl Talk, který byl v roce 2008.“
„Jen tam držel dva kazeťáky.“
Tak jo...
Ten obchod s klobouky, kde jsem přečerpal účet,
se jmenoval Hatsational.
V Saratoga Springs v New Yorku je tak velká poptávka
po luxusních pokrývkách hlavy, že mají dva Hatsational
jen 150 metrů od sebe.
O Hatsational musíte vědět, že čas tam neproudí tak,
jak jsme na to já a vy zvyklí.
Vládne mu 14letý kluk,...
který má postavení.
Je vyšňořený ve formálním, a nemyslím jen formální oblek,
myslím oblek barona z Jazz Age.
A je velmi... Je tichý, ale ne, že by se styděl.
Jen vás nerespektuje dost, aby zesílil hlas.
„Promiň, cos říkal?“
Pracují tam i starší ženy, ale všechny se podřizují tomuto šotkovi v buřince.
Věk je tam velice Mijazaki.
A všichni mají dobré zásoby, čili všichni mají klobouky.
Obrovské klobouky.
Jediné, co ho pojí s moderní dobou je,
že má horní i dolní rovnátka.
Udělali jsme tu chybu, že jsme se mu to snažili zpříjemnit,
protože je nám všem přes 30 a on je děcko,
ale nevzali jsme v úvahu to,
co udělá neomezený přístup k luxusním kloboukům s dětským egem.
Něco takového jsme na západě snad neviděli.
Nejblíž bych k tomu asi přirovnal, když v Tibetu
jako malého vybírají Dalajlámu.
Co to udělá s tím egem. Vypadá, že tam byl vždycky.
Jako by ve 20. letech neprošel nějakým čarodějným testem.
Jeho oči viděly Prusko. Je jako...
Jako by ho prokleli, aby pracoval mezi oběma Hatsationaly.
Můžete jít do jednoho a on tam bude v té buřince,
sprintujete do druhého a on...
„Tak jistě.“
„Jistě, že jsem i tu.“
„Kde bych asi byl?“
Má takový vertikální klobouk a vypadá jako...
Hannibal Lecter, když ho našli na Kostarice.
Další věc, co musíte vědět, je,
že je cenově nedostupný.
Jdete si je vyzkoušet. Nekoupíte si je.
Takže s kamarády si ty klobouky zkoušíme.
Já je velmi povzbuzuju.
„Bože, Jerry, ten klobouk ti tak sluší.“
„Bucku, ty v něm vypadáš tak francouzsky.“
A ten prcek tam hlídá ty nejlepší klobouky...
před kapsáři a válečnými zločinci a obecně nemístnými lidmi.
Nedej bože, aby si někdo ten klobouk vyzkoušel špatně,
úplně se pomine.
Když se pobavíme, říkám: „Víte co, zmizíme.“
„Tak jo.“ „Díky moc,“ já jsem samozřejmě mluvčí.
„Díky moc.“
„Moc nás bavilo zkoušet vaše klobouky.“
„Díky, přijdeme zas.“
A jak odcházím, slyším, jak se otočí na ty starší ženy a říká:
„Já věděl, že to budou přijduzasové.“
„Pardon, cos to řekl?“
„Že jsem věděl, že jste přijduzasové.“ „Kdo?“
„Vyzkouší plno klobouků, řekne, že přijde zas, ale nepřijde.“
„Tak my že jsme přijduzasové?“
„Chrisi, mizíme odsud.“
„Nedovolím, aby tenhle art deco hajzlík,
tenhle nafintěnec...
očerňoval moji bandu.“
„Nedovolím, aby tenhle předpubertální zmetek z West Eggu
říkal mně a třem nejfajnovějším chlapům, co znám, přijduzasové.“
„Termínem, co slyším poprvé.“
„Termínem, co nemá žádnou kulturní váhu.“
„Termínem, vymyšleným těmi pošahanými šarlatánskými
prodavači oblečení z doby Jazz Age.“
„Dokážu mu, že nejsme přijduzasové...“
„Ne, Chrisi, měl jsi moc ciderů.“
„Ne, neměl.“
„Neměl jsem moc ciderů.“
„Hej, chlapče.“
„Kolik za ten klobouk tamhle? Ten se ti líbil, že Jerry?“
„Ale ne, Chrisi, ne dost, abych ho koupil.“
„Za kolik je?“
„120 dolarů. Proč?“
-„Dejte mi ho do tašky.“ -„Ne. Ne.“
„Bucku, tobě se líbil ten?“
„Jo, vypadám v něm francouzsky.“
„Tak jo, přidejte.“
„A tobě ten, Rory, že?“
„Jo, v tom jsem vypadal jako Rod Stewart v 80kách.“
„Nevypadal, ale přidejte ho. A...“
„A ten krám, co jsem měl já, za kolik je?“
„560 dolarů.“
„Pořád jsme přijduzasové?“
„To jsem si myslel, vole.“
„Přečerpal jste účet.“
Vím, co si říkáte. „Chrisi, kámoši?“
„Co jsou zač, postavičky Funko POP? Ukaž nám ty kámoše.“
„Nic z toho nesedí, Chrisi.“ No jo, však vy víte.
AMERICKÁ BANKA MÁTE NEDOSTATEK PROSTŘEDKŮ
ZŮSTATEK PO TRANSAKCI -$93.30
Dívejte na ty výčitky. Ty výčitky v těch výrazech.
Dívejte na tu tragickou trojku.
Přijdete do baru a uvidíte ty tři na pódiu,
jak si schovávají kytary a říkáte si: „Ještě, že jsem to nestihl.“
„Ještěže jsme prošvihli ten dvouhodinový akustický cover ,Uptown Funk‘.“
Nedávno jsme měli dost rozhovor,
kde jsme všichni přiznali, že jsme ty klobouky od té doby...
nenasadili.
A cítím, na co myslíte.
„Tak jo, ti kámoši tedy sedí.“
„Ale to zlý děcko, no tak, Chrisi.“
„To jsi zas jen přeháněl.“
Myslíte, že nepřinesu účtenku?
Za koho mě máte?
Za koho mě sakra máte?
Myslíte, že si jen hraju?
Myslíte, že tu hru neberu vážně?
Myslíte, že je to pro mě jen blbá hra?
Myslíte, že do Chicaga v Illinois nepřivezu důkaz?
Řeknu vám něco, co možná podvědomě víte,
jestli ne vědomě.
On je starší než oni.
Tihle tři zdaleka nejsou dobří lidi.
Udělali věci, ze kterých by vám tuhla krev v žilách.
Ale vedle toho starověkého démona?
Tak to jsou Greta Thunberg.
Hele, jak pevně ho drží.
Snaží se ho udržet.
A on se směje, protože ví, že může utéct.
Dejte ho pryč.
Jak jako, že jste nenatáčeli?
Pardon, pardon, pardon.
Dostali jste někdy na auto botičku? Bože, já ji miluju.
To dostanete, když zaparkujete někam
na děsně dlouhou dobu.
Je to ponižující. Jako klobouk hanby pro vaše auto.
A lidi nemají důstojnost, když vidí auto s botičkou.
Knihovníci jsou jako: „A sakra!“
„Dostal botičku.“
„Ježíši! Ty teď tančíš C-walk?“
Na botičce miluju,
že to je poslední prvek moderního zákona, co působí jako čarodějův hněv.
„Parkuješ tu moc dlouho!“
„Teď už tu zůstaneš!“
Byli jste úžasné publikum, skončíme písní.
Díky moc.
Dejte mi dramatická světla. Díky.
Někdy mám pocit, že mi uniká pointa
Jako tehdy v domě hrůzy
Co mě nejvíc vyděsilo Žádný smysl nedávalo
Nechápejte mě zle
Celou dobu jsem se vlekl Jdete v řadě jako husy
A vyskakují na vás věci Jako démoni s motorovkou
A kozí lidi, klauni bez trička Uprchlí trestanci prosí o pomoc
Sotva to zvládám Říkám „ne, prosím, ne“
Ale věc, co ze mě vyloudí křik neovladatelný
Bože můj!
Z čeho nohy se mi podlomí není ghúl ani skřet
Ne, je to další patron
Mladá profesionálka, nevím proč
Ve vkusném ohozu z Madewellu
Nebyla v ničem výstředním Nebyla gotická
Byla to sestřenka
A kdoví proč Když jsem viděl samý děsivý věci
Pohled na 28letou civilistku Jak nedělá nic divnýho
Zasáhlo můj hororový bod G A v křiku jsem padl na zem
Řekl jsem „Pardon, nevím, proč tak reaguju“
Aby zmírnila mou hrůzu, začne mávat
Ale já jen křičím víc
Teď řvu jak Shelley Duvall na ženu, co na mě mává
Jako starosta na vyhlídkové plavbě
A herci hrůzy jen zmateně koukají
A nechápou, proč je zastiňuje osoba tak neškodná
Že by bez problému zapadla
Do regálu
Do kina
Na otvírák
Do prezentace
A má tu smůlu že je v řadě zrovna za mnou
Tak viděla všechny ty šílenosti
Na který jsem takto nereagoval
Jako starý Londýňan připoutaný k matraci
Malý kluk v psí masce
Co cituje Jerryho Maguira.
„Pomoz mi pomoct ti“
Kéž bych jí uměl říct, že jsem jen irský katolík
Který si nedovolí pořádně řvát
Dusím to v sobě
Třeba v roce 2014 jsem tak nahlas zvracel
Až můj partner volal mý mámě, jestli je to normální?
Máma řekla: „Ano, Chris zvrací velmi okázale“
Fakt, že jsem se nejvíc bál dalšího patrona
Dává tomu domu hrůzy celkem moderní zvrat
Kde se všichni patroni zarazí a říkají: „Jsme my ty monstra?“
Nesnáším to
Víte, jak je to v moderních hororech
Ten malej zarostlej
Ale pak ne, „Jsou to sezónní alergie“
Dej si pohov
Netvrď mi, že dědictví
Je o mateřství
Je o tom, jak je děsivá skupinka naháčů
Ve fluorescenčních světlech
Díky, Chicago.
Díky moc.