Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
כריס פלמינג בהופעה חיה בפלאס
שיקגו!
תודה רבה.
אנחנו מצלמים ספיישל הערב כדי להגדיל את קהל המעריצים שלי
מעבר לנשים שהביאו סכין לנשף הסיום.
אני גר עכשיו באל-איי, למרות שכולם חושבים
שאני גר במפעל סיידר ברוד איילנד.
כולם חושבים שאני גר בבקתת נשים באיזה חור,
אבל אני גר בלוס אנג'לס עכשיו.
שבוע אחרי שעברתי לאל-איי, חטפתי קנס על חציית כביש שלא כחוק.
והציטוט הישיר של השוטר היה, "אתה הולך ברחוב עם יותר מדי אנרגיה."
וזה היה נכון. באותה תקופה בחיי,
עשיתי הרבה דרסאז' רחוב דמיוני.
אבל הייתי ביישן.
אז היה לי כזה חיוך קטן של פול דנו.
לדנו יש פרצוף גדול וחיוך פצפון שחובבי סרטים אומנותיים משתגעים עליו.
הלוואי שמישהו היה אומר לי
שחיוך קטן יותר גרוע מלא לחייך בכלל.
אנחנו חייבים להוציא אותם מכאן מייד.
אמרתי בלי ליצני קרנבל רק הערב.
גלגל ענק נותר ללא השגחה הערב.
ואני לא יכול לשאת את זה על מצפוני.
זהירות. הגוף שלי בעירום, הוא כמו...
הוא כמו שאם ילדה נעלמה בשנת 2000 ומצאו אותה,
והיא חיה על כוסיות גלידה לכלבים במשך 25 שנה.
רק כמויות קטנות של שמנת.
השקתי ספיישל לפני שנתיים
והוא עורר חיפוש ארצי אחרי כינויי הגוף שלי.
אף-בי-איי.
תגידו לי אתם, אתם מסתכלים על זה.
אני רק מחכה שדור Z ישלח לי אבחנה מגדרית רשמית בדואר.
נראה שהם שולטים בחרא הזה...
אני יותר מדי פסיבי.
כל חיי הגדרתי את עצמי לפי הזמנות במסעדות,
איך שהמלצר או המלצרית קוראים לי.
כל חיי זה היה ילדים, נשים, כריס,
גברים.
וזה אומר לי שיכולתי להתגנב לסירת הצלה בקלות.
"למה נתת לו לעלות?"
"לא יודע, תסתכל על קווי התחתונים שלו.
"שיער הערווה שלו נראה כמו פס."
איבדנו אותם בפס.
איפוס לאפס, זה טוב.
אני חושב שהציפיות שלי לגבי גבריות היו דפוקות מהתחלה
כי ניגנתי בלהקה בחטיבת הביניים.
ואני יודע שגם אתם, אני יודע.
אני יודע.
אני חושב שהציפיות שלי מגבריות היו דפוקות מהתחלה,
כי ניגנתי בלהקה בחטיבת הביניים, ועד היום,
לא ראיתי גבר מפותח יותר מנגן טובה בחטיבת ביניים.
וכשקיצוני הימין שואלים,
"לאן נעלמו כל הגברים האמיתיים במדינה הזו?"
הם מחזיקים את הבס ב"שרוולים ירוקים"
מאחורי הבמה.
הבחורים האלה גורמים לדייב באוטיסטה להיראות כמו ברנדט פיטרס.
אלוהים אדירים.
מה קורה הורמונלית אצל נגני טובה בחטיבת ביניים?
אני חושב שאם נותנים טובה לילד בגודל סטנדרטי,
הוא...
ואז נכנסות לתמונה המפלצות האלה בגובה שני מטר ועשרה.
הן מאוד רגועות.
עם הזקנים הכי עבים של מיני סדרה ב-HBO. רק...
ופנים חרושי רוח של עובד מעבורת.
והם מעבירים ביניהם בקבוק וויסקי רק כדי לא לקפוא.
יש כלב ציד ששותה בירה מקערה.
אחד מהם עונה לטלפון באמצע החזרה של הלהקה.
"היי, חמוד.
"יאספו אותך אחרי החזרה, חבר."
"יש לך ילד?"
"כן. הוא בכיתה ט'.
"ילד טוב, מסתבך קצת, אבל מי לא הסתבך בגיל הזה?"
בתקשורת האמריקאית,
תמיד מציגים את שחקני הפוטבול כגדולים ביותר,
כי הם הכי תוקפניים.
כי זה גיהינום להיות כמעט ענק.
יש שקט ושלווה שבאים...
כשאתה באמת ענק.
ענקים אמיתיים לא צריכים יחסי ציבור.
זה כמו דני ענק מול רועה גרמני.
וגם, בכל פעם שנדמה לי שאני מבין את העולם
ואני רוצה לבעוט בו לתהום,
אני בודק למה כלבים גודלו במקור.
ואני רואה, "הספרינגר ספנייל גודל לראשונה
"כדי למצוא בריכה בעיר.
"ואח"כ הוא יבדוק אם יש עוד בריכה צמודה לבריכה ההיא.
"ואח"כ ילך העירה ויספר למישהו."
נקודה.
מה זה אומר?
אפשר גם לדעת כמה גזע כלבים עתיק כש...
"הקלמבר ספנייל גודל במקור כדי למצוא חורים
"ולעמוד מעליהם במקרה שהשטן יצא."
זה מרגיש קצת כמו "המדריך לחיים בערבה" כשאתם מוחאים כפיים ככה.
כן, דני ענק מול רועה גרמני.
רועה גרמני לא ידע רגע של שקט בכל חייו.
הכלבים האלה מבולגנים כל הזמן.
וזה הכלב הכי נחשב במדינה.
זה הכלב המשטרתי.
מעולם לא ראיתי שוטר עם כלב וחשבתי,
"הוא באמת שולט טוב בכלב הזה."
ושוטרים הופכים שדות תעופה
למשטחי אילוף של פטקו...
שם יש רועה גרמני קטן ושובב
עם אפודת "כלב משטרתי באילוף",
והוא רץ עם כרית צוואר של מישהו בפה,
והשוטרים רודפים אחריו וחושבים, "אל תסתכלו עלינו, הוא באילוף!"
ובשלב הזה, אתם יכולים להסתפק בסרטן משטרתי,
אתם יודעים, לפחות...
הסרטן לפחות יישאר כמעט במקום אחד.
אם אני הולך לקציני הביטחון ורואה קצין או קצינה...
הסאברדיט עמד להיות ממש מכוער.
ואני רואה אותם עומדים ליד סרטן, אני אפילו לא רוצה לדעת מה התוכנית.
ואם עינו היודעת של הסרטן תהיה עליך...
אתה תרוקן את כל הנוזלים.
ואני אמפתי.
לו היה לכם גרם אחד מהאמפתיה שלי, הייתם נשארים במיטה.
הייתם כבולים למיטת מרפי.
בסגנון "נערה בהפרעה". אני מרגיש את האנרגיה שלכם.
אני מרגיש שאחד החברים שלכם ישלח לי הודעה פרטית אחרי המופע.
"היי, כריס.
"אהבתי את הקטע שלך על סרטנים משטרתיים.
"הוא היה מצחיק...
"אבל יש בו גם מן האמת.
"בכמה חלקים של טורקמניסטן..."
אלוהים אדירים.
"ידוע שחלק מיחידות האבטחה בשדות התעופה משתמשות
"בכוח משטרתי של סרטנים."
"אולי זה לא אותו סרטן שעליו דיברת בקטע שלך..."
תודה, תומאס, נחסמת.
כל מי שאני מכיר עכשיו
מופיע משום מקום עם חתן בעל שפם.
כל הבחורים האלה שמתלבשים כמו רובין ויליאמס ב"כלוב הציפורים".
רק עם ירכיים עבות.
נראה שלבחורים האלה אין עבר.
נראה שהינג' קיבלו הרבה תלונות,
והם פשוט ייצרו במפעל את כל אלה...
אני מקבל את כל אלה שחיים באשליה משותפת
שהם מסמר הערב בחתונות.
"כריס, אתה חייב לפגוש את תומאס.
"הוא כל כך משעשע. הוא לובש גרב משונה."
גבירותיי, אם הוא מרגיש בנוח רק כשהוא מראה את צידו המשונה דרך הגרב...
זה הבחור שיתחבא מאחורייך אם, חלילה,
תיפלי לתוך כלוב של גורילות.
קטן עלייך, מותק.
את כל כך חזקה ועצמאית, מותק, קטן עלייך.
"לא, כריס, תומאס כל כך משעשע.
"הוא עושה ריקוד פרשני בחתונה כדי להצחיק."
תקשיבו, אנשים נורמליים, אין שום דבר מצחיק בריקוד פרשני.
התלבושת שלי היא לא התרבות שלכם.
ריקוד פרשני מאפשר לי לשלם את החשבונות שלי
ואת הסכומים האסטרונומיים שאני חייב לווטרינר עבור ביקורי חירום.
כי הכלב שלי, אריק, אכל מכונית סמארט.
וכן, זה אריק עם ק'.
כן, תומאס כל כך כיפי? בואו נראה אותו מוביל קו קונגה.
כולם כיפיים עד שמכניסים אותם לעמדת הנהגה.
כדי להוביל קו קונגה דרושים משמעת...
חזון ואיפוק.
צריך ללכת הרבה יותר לאט ממה שנדמה לך.
יש לך רצף של אנשים שתלויים בך מאחוריך...
בגילים שונים מאוד.
יש לך ילד בן שלוש...
שושבין שמועד שוב...
ואת האישה הכי מבוגרת במדינה.
אם יש לך רעיונות מטורפים,
תהיה בדרך לראות ערמת קו קונגה.
וזה בלגן אפל.
"כריס, בבקשה, מספיק. תומאס כיפי."
לא, אני ראיתי כיף.
אני יודע מה זה כיף.
בקולג' גרתי עם בחור
שקפץ מחלון חדר השינה שלנו בקומה השנייה כדי לבעוט עם שתי רגליו בבחור
כי הוא השתין על הבית שלנו.
זה כיף.
איפה יהיה תומאס כשמישהו ישתין על הבית שלך?
אני אגיד לכם איפה הוא יהיה.
הוא יהיה בטלפון עם "הגלידות של ג'ני",
בודק מתי הטעם החדש של אובה יגיע.
"באתר שלכם כתוב אחד בספטמבר, ואחד בספטמבר כבר עבר."
כמו כן, גבירותיי, אם תומאס
גורם לכן לקרוא לו בגרסה הארוכה ביותר של שמו,
זה בחור שלא מתבייש לבזבז את הזמן המזוין שלכן.
נאלצתי לשכור כאן רכב.
כשהביאו לי את הרכב השכור, הם השמיעו את המוזיקה הכי מגניבה.
כשמסרו לי את הרכב, הם החליפו לתחנת רדיו ציבורית.
כדי ללעוג לי בלי מילים.
נסעתי עם זה בכל כך הרבה מקומות,
ולשמוע את השקט המצמרר בתחנה ההיא שם...
בואו נתחיל מהתחלה.
אתם אוהבים אימפרוביזציה.
שיקגו זו עיר של קומדיה, אתם אוהבים את זה.
זה המקום שבו סת' מאיירס חידד את הכישרון שלו.
הייתי חייב לבוא למקום שבו סת' מאיירס למד את חוק השלושה.
ואני יודע שכולכם למדתם ב"סקונד סיטי".
תחת הדרכתו האכזרית של בובי מויניהן.
חסר תועלת, לא ניתן להשתמש בכל מה שאני אומר כאן.
אני רוצה למחוא כפיים למפעיל הזרקורים שהיה בצוות שתפס את אוסאמה.
לא מזמן הייתי צריך לשכור רכב, וכשהגיעו עם הרכב,
הם התקרבו וניגנו את המוזיקה הכי מגניבה.
וכשנתנו לי את הרכב, הם החליפו את התחנה לרדיו הציבורי.
כדי ללעוג לי בלי מילים.
אני יודע שאני משדר משהו,
אבל בחור שצוחק על "חכה, חכה... אל תגיד לי!"?
בחור שאומר שהעגבניות יפות?
תגידו שזה לא נכון.
חשבתי שאני משדר משהו יותר מורכב מזה.
אני נראה כמו מישהו שצריך להעביר הודעה לאימוג'ן היפ.
תנו לי חמש דקות עם מיס היפ.
קיבלתי את המסר שלה בלהיט שלה, "מחבואים".
אז עברתי לרדיו הציבורי. הרדיו הציבורי כבר לא רדיו ציבורי.
אני מחפש ידע, ועכשיו הרדיו הציבורי פשוט שואל,
"מה זה זאדי?
"אנחנו נתעמק בזה היום."
והם מראיינים את האדם הצעיר ביותר שהם יכולים למצוא,
והוא בן 39 בוושינגטון די-סי.
שלא למיקרופון, הם טעו לגמרי. "זאדי הוא דאדי של זומבי."
ליבי יוצא לבני דור ה-Y המבוגרים. בני דור ה-Y המבוגרים ראויים למלגה.
הם התכוננו לעולם שפשוט לא קיים.
הם הרימו את השרוולים של מעילי המעבדה שלהם
וניהלו דיונים מורכבים עם הפרופסורים שלהם על כוס קפה.
ועכשיו הם מוצאים את עצמם בעולם שבו כולם מתייחסים לשרק באופן מיני.
זה נורא.
אנחנו, בתור בני דור ה-Y הצעירים,
אני נראה בן 55 בערך, אבל אני יותר צעיר...
אף אחד לא אמר לי שצריך למרוח קרם הגנה על עצם הבריח.
לכן אני נראה כמו המזכירה בתיכון ריידל.
אנחנו, בני דור ה-Y הצעירים, למדנו להתנתק
ממלחמת עיראק ומ"גארדן סטייט".
חשבתי...
חשבתי שאם זאק בראף ימשיך לצאת מזה ללא עונש...
אני צריך ללמוד לעוף מעל הגוף שלי.
זאק בראף, הגלגול השני של מר טמנוס.
בטא אבל פסיכוטי בו זמנית. כמו דיילי אוויר.
היה לכם פעם רושם שדיילי אוויר היו הורגים אותנו
אם הטייס לא היה בסביבה?
הם שונאים אותנו כל כך.
תזכרו, הייתה תקופה קצרה בשנת 2021
כשהם לא הפסיקו להצמיד אנשים לכיסאות עם איזולירבנד.
לא הבנתי את זה.
אני לא מקבל מהם גם אוכל.
לראות אנשי עסקים מבוגרים אומרים, "עוגיות!"
"פרצל!"
אני אומר, "אני בסדר."
זו הפעם היחידה בחיי שאני מרגיש כמו גולש מקצועי על שלג.
אל תכללו את שורת הגלישה על שלג.
ברגע שאני חושב שיש לכם תחושת רצון טוב כלפיי...
אתם משאירים אותי בחצר עם היוני ביד.
על מה דיברנו? בני דור ה-Y המבוגרים...
תראו, אני רק רוצה להקים שמורת טבע לבני דור ה-Y המבוגרים,
בה יוכלו לשחק פריסבי אולטימטיבי בשקט!
ולומר "סופר מגניב" בהרמוניה!
וליהנות מהקישואים שלהם.
הם אוהבים קישואים, אלוהים אדירים.
כשמישהו מציע לי קישוא, אני חושב, "הלימודים הסתיימו."
כן, תנו לי את המלפפון שאיבד את הכול בקזינו.
אח"כ, בני דור ה-Y המבוגרים יוכלו להשוות
את החטיפים מטריידר ג'וס. יש לי אובססיה עם טריידר ג'וס.
יש לי קיבעון קיצוני על טריידר ג'וס.
אני חייב לדבר על זה כל ערב.
הדבר האהוב עליי בטריידר ג'וס עכשיו,
בטריידר ג'וס יש החזרות מוצר שבועיות.
והם כל כך חסרי בושה לגבי מה שהם מבקשים להחזיר.
הם מתנהגים כמו חסרי אחריות
וגורמים לנו להרגיש שאנחנו דפוקים מפני שקנינו את המוצר.
זה כל כך גאוני.
והם מיידעים אותנו על ידי תליית
דף נייר מחשב בגודל 20 על 28 ס"מ,
שלושים ס"מ מעל הרצפה. וכתוב שם, "היי...
"מצאנו חלקי גופת אדם במלון.
"לא קניתם את החרא הזה, נכון?"
זה בדיוק כמו טקטיקת אלפא של חטיבת ביניים.
זה כמו תלמיד בכיתה ח' עם קפוצ'ון על המושב האחורי באופניים של מישהו.
"יו, מצאנו צלופחים בסודה."
היי, מתחזים, לא קניתם כריך קפרזה, נכון?
כי הם מצאו את ג'ימי הופה ברוב כריכי הקפרזה.
היו כדורי תחמושת במוצ'י, אחי.
זה כל כך דפוק אם קנית מוצ'י.
וכל מי שנכנס... זה תמיד מסתיים בסלמונלה.
לכל מי שנכנס לטריידר ג'וס בין אפריל לנובמבר
יש סלמונלה שעוברת מדור לדור.
נמאס לי מאנשים שמאשימים חיות בווירוסים,
כמו, "הסוס גרם לזה."
אני מכיר סוסים, הם לא עושים דברים כאלה.
הכרתם פעם סוס וגיליתם שהוא בן 35?
אני אוהב את זה.
אני חושב, "בחיי, אחי, אתה זוכר את 'הפליט פוקסס'?
"כן, באמת חשבנו שהפולק חוזר!"
צריך להתקדם מצח אל מצח.
זמן בטן הוא בשביל אנשי משרד.
להתחבר מנטלית לסוסה, זה בשביל המהפכנים האמיתיים.
זה מה שסווייזי עשה בסופי השבוע החופשיים שלו, כשצילם את "ר"מ".
בכתוביות יופיע "ריקוד מושחת", אבל "ר"מ" זה...
כן, לא הסוסים גורמים לווירוסים האלה.
כנראה זה הבחור שמתעקש לא לנקות את המחבת מברזל יצוק.
כמה חולים צריכים להיות האנשים האלה
כדי להפסיק עם ההטפה שלהם לא לנקות מחבת ברזל יצוק?
הם היו האוכלוסייה הרועשת ביותר באמריקה בשנת 2010.
"לא, מותק.
"מותק, חכי רגע. אין צורך לנקות את זה.
"בלי סבון, מותק, את תסירי את התיבול מהמחבת."
תיבול עם מה?
עם הווירוס שהרג את בת' ב"נשים קטנות"?
אתם יודעים שמחבת הברזל היצוק של הבחור הזה זזה קצת בלילה.
יש לו סקובי קומבוצ'ה מתנועע.
"קומבוצ'ה."
"אנחנו יוצאים מפה הלילה, קומבוצ'ה."
"קומבוצ'ה?"
"הוא שומר את הדרכון שלו בארונית.
"נלבש את החליפות המחויטות שלו.
"ונטוס צפונה לקנדה.
"כשהחברים שלנו בצפון יראו איך התעללו בנו...
"שלא עשו לי אפילו אמבט של זונה
"מאז רומני התמודד לנשיאות."
"רומני!"
"כן!"
"עלה על גבי, סקובי קומבוצ'ה. קדימה."
"קומבוצ'ה, קומבו."
"כן! לעזאזל, הוא בא, מהר!
"נתחזה לחברה שלו, תפוס את היוקללה ההוא."
"היי, מותק, לא ידעתי שתגיעי כל כך מהר למוקטיילים."
"קומבוצ'ה."
"למה את משתמשת במילה הבטוחה שלנו?"
וקאט. איך זה הרגיש?
בשנת 2014, עמדתי לנקות את מחבת הברזל היצוק שלי.
חשבתי, "אני לא רואה את הבחורים האלה כאן.
"אני לא רואה אפילו זיפים.
"אני אשים קצת סבון, טיפה."
ואז אחד מהבחורים האלה הופיע במטבח שלי
ושם את הזרועות שלו עליי כאילו היה מורה למחשבים.
אתם זוכרים את זה? זוכרים איך היינו מרוכזים במורה למחשבים?
זה לא הפריע לי.
זה היה תרגיל מוקדם מאוד בללמוד לשחרר.
דרך אגב, הלכתי להול פודס שלכם.
הצ'דר נעשה יותר חריף כל שנה.
החבורה שלי חוגגת בעדינות.
ועדיין זה נראה כמו תמונה על חוברת התנהגות של פרימטים.
כולם יודעים שאני כזה, אני לא יכול להתמודד עם שום תגובה שלילית. הייתי...
כן, הצ'דר נהיה יותר חריף כל שנה.
כשאני... החלק האהוב עליי בסופרמרקט,
אני ישר נוהר אל הצ'דר.
זה כמו צ'דר רגיל. בסדר, כן.
צ'דר בינוני.
צ'דר חריף, כן.
צ'דר באמת חריף, קדימה.
צ'דר חריף מאוד? לעזאזל!
ואני חושב, "קדימה!
"נמשיך לחגוג!
"תנו לי את הטילמוק המטורף!"
"היי, גברת זקנה, תירגעי.
"אני מבין שאת מחפשת את הטילמוק המטורף."
"חשבתי שביידן הוציא את זה מחוץ לחוק."
"ביידן איננו.
"תחכי שם."
ואז יוצא בחור בלדרהוזן, בלי תחתונים.
"שמעתי שאתם חוגגים."
"כן, תן לי את החרא הזה שברני סנדרס אוכל
"לפני שהוא עוצר הצבעה."
"איך אני יודע שאתה לא שוטר?"
"שוטר היה מתלהב כל כך ממשהו כזה?"
"היי, בסדר.
"תירגע, קח ביס קטן."
"בסדר, לעזאזל.
"חרא."
"החרא הזה ממש מחוספס.
"אני שומע את וילקו.
"אני רואה את טרי גרוס!
"תן לה להיכנס, גבר."
אני מתלונן הרבה על הרדיו הציבורי,
אבל האדם היחיד ששומר על רוגע בצורה קשוחה ואכזרית
הוא טרי גרוס.
אלוהים אדירים.
בעולם מלא במראיינים
כמו ג'ימי פאלון עם קונדום צרפתי...
המתח הבלתי נשלט לחלוטין
בכל פרק של "אוויר צח" עם טרי גרוס...
כל כך מרענן.
זה מרגיש כאילו שכל פרק הוקלט בחלל
שבין החיים למתים.
זה מרגיש כאילו שהאורח יושב בקצה אחד של שולחן ארוך מימי הביניים,
וטרי יושבת בקצה השני, מנקה אקדח.
הרגע האהוב עליי בסגנון דוד וגוליית מהזמן האחרון, 2019,
הוא כשטרי גרוס מראיינת את אדם דרייבר.
אתם יודעים את זה? טוב, זה בוטל,
כי היא הבהילה את אדם דרייבר, חייל לשעבר...
טרי גרוס הקטנה, בגובה פחות ממטר...
הבהילה אותו כל כך שהוא ברח...
מהריאיון.
כנראה הוא לא אוהב לדבר על העבודה שלו,
והיא בעצם התייחסה אליו כמו ב"תפוז המכני" בעניין הזה.
זה היה קטע שבו הוא שר את השיר של סונדהיים מ"סיפור נישואים",
והיא בעצם עינתה אותו עם זה.
הוא חשב, "טרי, בבקשה!"
וטרי...
עד שאדם עזב.
אנחנו לא יודעים מה קרה, כי אין תיעוד על כך, אבל...
בדמיון שלי, אני אוהב לפנטז שטרי רדפה אחריו.
רצה בכל כוחה אחר אדם דרייבר במורד הרחוב, כמו ה"טרמינייטור".
מחזיקה רמקול בלוטות' ומשמיעה לו את השיר של סונדהיים שהוא שר.
"אדם, ראיינתי הרבה חארות בחיי.
"אבל מעטים היו גדולים כמוך.
"הייתי מצפה לשמוע 'אני לא יכול להקשיב למה שאני שר בעבודה'
"מג'וני דפ בגלל הצעיפים והכובעים.
"אבל איתך, הייתי מצפה שקצת יותר טסטוסטרון
"יזרום דרך צינורות הזרע האלה."
"טרי, בבקשה!"
"בעצם הפכת את ה'בנות' ב-HBO לחשבון מעריצות אישי משלך.
"ועכשיו אתה מרטיב את החליפה היקרה שלך עם קליפ קטן של סונדהיים,
"בו אתה נשמע כמו ילד עשיר ששר קריוקי במסיבת יום ההולדת שלו.
"מה שכל כך מסקרן אותי אצלך, אדם, זה שאתה כל כך דומה לקוף,
"אבל בו בזמן אתה פחדן גדול.
"כשאני אתפוס אותך, ואני אתפוס אותך...
"אני רוצה לטפס עליך ולהאכיל אותך בננה."
היא יוצרת מגע.
"טרי, לא!"
"אתה לא יכול לקרוא לי טרי גרוס.
"טרי גרוס הוא הכינוי שלי. שמי האמיתי הוא טרזה המגעילה."
לא מזמן הכשלתי את עצמי בפני לין מנואל מירנדה.
זה מה שקרה.
הוא הגיב למשהו שהעליתי באינסטגרם.
הוא אמר, "זה ממש מצחיק."
נבהלתי.
כשקיבלתי את ההודעה הזאת הייתי מחוץ לסטארבקס
שם ניגנו את השיר שלו מ"מרי פופינס".
זה כמו שיר של מנקה ארובות.
חשבתי, "זה היה כל כך מתאים. וזה קרה במקרה.
"אני הולך לצלם ולשלוח את זה ללין מנואל מירנדה.
"וזה ייצור קשר נהדר."
וחשבתי שאוכל לערוך את הווידאו בתוך האפליקציה, אבל... הוא נשלח.
בסוף, מה ששלחתי ללין מנואל מירנדה
היה קטע וידאו של שתי דקות...
מחוץ לסטארבקס...
איפה שהייתי רחוק מכדי לשמוע את המוזיקה.
אבל למזלי, אפשר היה לשמוע את הנשימה שלי.
"לין יאהב את זה."
אז לסיכום...
לין מנואל מירנדה כותב משהו די תמים,
"זה מאוד מצחיק."
עוברות 11 דקות.
ואז הוא מקבל סרט קצר ואפל...
מחוץ למבנה הברוטליסטי של סטארבקס...
בסן ברנרדינו, קליפורניה...
כשאני משתעל ומצפצף במיקרופון. עכשיו...
מה הייתה התשובה שלו? "נראה לאחרונה ב-12:23 בצהריים."
אז אני לא חושב שתראו אותי ב"מואנה 9" בקרוב.
אני מבלה יותר מדי זמן בסטארבקס, אני מת על סוכר.
אבל אני לא אוכל קינוחים בציבור. פני הקינוח שלי... זה גרפי מדי.
אבל אני עושה את זה לפעמים,
כדי להיות חברותי, אני הולך לגלידריה עם חברים.
אני תמיד מזועזע ממה שמותר לעשות בעולם הקינוחים הקפואים
עם עוגיות אוראו.
יש להם הרבה תוספות ברשות הציבור,
כמו סירופ תות שדה,
שוקו שוקו צ'יפס, סירופ מרשמלו,
וערמה של עוגיות אוראו מעוותות.
במבט ראשון, אני חושב, "זה פיח?"
לא, זו רק העוגייה של אמריקה...
מעוותת עד שלא ניתן לזהות אותה.
היא נראית כאילו שהקרטל מנסה לשלוח הודעה.
היא נראית כאילו שמכשפה טחנה אותה כל החורף.
"זה כמעט מוכן!"
אלוהים אדירים!
עוגיות אוראו הן אייקון.
הן לא צריכות את החשיפה החינמית הזאת.
זה יהיה כמו לראות את דיים ג'ודי דנץ'
מוכרת ויברטורים באינסטגרם.
"השתמשו בקוד 'דנץ''...
"כדי לדפוק לכם את הצורה ביום הגלנטייז הזה."
אלוהים אדירים.
מעולם לא ראיתי חברה עם אחיזה רופפת יותר בנכסים שלה
כמו נביסקו בעוגיות האוראו.
אם זה היה קורה לעוגיות מילאנו, פפרידג' פארם הייתה מפציצה את דיירי קווין.
"קיבלנו את המילאנו? בדקו את הסאוסליטו!"
איזה חולה נפש דפוק מנהל את נביסקו?
כי התוספת המוכרת השנייה במקומות האלה היא אם אנד אמס,
אבל מי שמייצג את אם אנד אמס אמר,
"כן, אתם יכולים להשתמש באם אנד אמס, אבל אל תכאיבו להם, בבקשה."
בעוד שנראה שמר נביסקו
דיבר בטלפון עם עולם הקינוחים הקפואים,
ואנשי הקינוחים הקפואים אמרו, "מר נביסקו...
"זה יהיה כבוד של פעם בחיים לעבוד עם הלקוח המכובד שלכם, עוגיות אוראו.
"אנחנו חושבים שהן ישתלבו בצורה מושלמת בעולם הקינוחים הקפואים,
"ואנחנו מבטיחים לפעול לפי כל ההנחיות שתראו לנכון, כדי לשמור על הכבוד...
"ועל היושרה של מה שהפכה לעוגייה המובילה באמריקה
"במשך מרבית המאה."
"עשו בהן ככל שתרצו.
"תשפילו אותן.
"תשפילו ותביכו אותן.
"תקצצו אותן."
"בסדר, כן.
"בסדר, כן, אנחנו בהחלט יכולים לקצץ אותן,
"אבל אנחנו מבטיחים לעשות את זה בצורה שווה ואחידה..."
"תעשו את זה בצורות רבות.
"אני לא רוצה שיהיו שום סיבה או היגיון בהשחתת הלקוח שלי.
"תכניסו אותן לשקית זיפלוק ותנו לנער עם האנגאובר
"לדרוך עליהן בהפסקה."
"אתה רוצה שנכלול גם את מילוי הקרם?"
"לפעמים."
"למה אתה עושה את זה?"
"מפני שאני יכול."
את הדיאלוג המדויק הזה אפשר להעתיק ולהדביק
למי שמייצג את יוג'ין לוי בעבודה מסחרית.
זה הולך להישמע כאילו שהמצאתי את זה.
אני לא ממציא את זה.
לא מזמן הלכתי לחתונה של חבר שלי. זו הייתה חתונה בעירייה.
לבשתי את הדבר הכי גברי שלבשתי
מאז הקומוניון הראשון שלי, כמעט.
לבשתי למעשה חליפת זוט.
וכשלבשתי את חליפת הזוט הזו,
חשבתי שיש בזה משהו משחרר בצורה מוזרה.
ללבוש סוג זה של בגד גברי יתר על המידה.
זה הרגיש כמו להתנגש בגל הזה שניסיתי להימנע ממנו כל חיי.
היה בזה משהו קצת סקסי, להיכנע לזה.
חשבתי, "אולי אני יכול לעשות את זה לעיתים יותר קרובות.
"אולי אני... מגביל את עצמי.
"אני מרגיש סקסי, אני מרגיש חי עכשיו. זה מאוד מעניין."
בדיוק כשהרגשתי ככה, אישה מבוגרת עברה לידי,
הצביעה עליי ואמרה, "פרנסס מקדורמנד?"
זאת לא הייתה אישה צעירה ומודרנית שהשתעשעה איתי.
זו הייתה אישה מספיק מבוגרת כדי ששמה יהיה פריסילה.
היא הייתה די משוכנעת שאני פרנסס מקדורמנד.
בדיוק כשעמדתי על סף רנסנס מיני
בחליפת זוט של שוג נייט.
אם את מסתובבת עם האצבע על ההדק
ומאבחנת אנשים כפרנסס מקדורמנד...
אל תירי לפני שתראי את האוסקר שקיבלה
על "שלושה שלטי חוצות באיזה מקום במיזורי".
אם את משחקת איזו גרסת פוקימון גו של...
אבל את מוצאת... אם את משחקת פרנסס מקדורמנד גו
בעולם...
היא אומרת, "פרנסס מקדורמנד?" אני אומר, "לא."
והיא אומרת, "אה."
פרנסס מקדורמנד הייתה בגילי כששיחקה ב"פארגו".
היא לא אמרה, "פרנסס מקדורמנד כששיחקה ב'פארגו'?"
ההערה בסוגריים הייתה, "פרנסס מקדורמנד בת ה-81?"
ועד כמה שכעסתי,
מה שעצבן אותי אפילו יותר היה העונג שזה גרם לחברה שלי.
איך שהיא עמדה שם וספגה את זה,
זה היה כאילו שהייתה בריפוי אנרגטי.
אתם יודעים, כפות ידיים פתוחות.
פרנסס מקדורמנד.
זה שם שהיה מיועד להיות של כוכבת.
יש שמות שעובדים.
שם צריך להיות חסר מאמץ, כמו עיטוש.
טרייסי צ'פמן.
בולדר, קולורדו.
ג'יגליפף, ויגליטף. אני אפילו לא מתאמץ עכשיו.
לעומת זאת, יש שמות שפשוט לא עובדים.
הנשיא החדש של הקולג' שלי שולח לי אימיילים המוניים, ו...
ואני מצטער, אבל שמו לא עובד.
מארק.
- נשיא קולג' סקידמור מארק ג. קונר -
ג.
קונר!
אם אני צריך לקחת הפסקת גטורייד בין שמך הפרטי
לאות האמצעית בשם שלך...
אנחנו צריכים להחזיר את זה למשרדי ההנהלה.
לומר "מארק ג." מרגיש כמו המקבילה הקולית של לעשות את זה...
אני מרגיש את זה בטבור שלי.
זה מרגיש כמו לעשות שכיבות סמיכה על גבעה.
מארק!
ג.
"יש לך את זה, חבר."
"מי אתה?"
"אני גר מולך ברחוב. ראיתי אותך עושה שכיבות סמיכה על הגבעה.
"יש לך את זה , חבר."
"קונר!"
אני רוצה להיות ג'סטין טימברלייק ב"רשת החברתית" של מארק ג. קונר.
אני רוצה להזמין אותו לסושי, להרשים אותו עם מרטיני תפוח,
וכשאהיה בדרך החוצה, אגיד לו, "היי, מארק, עוד דבר אחד.
"תשמיט את הג'."
טרנט רזנור.
"תראה, מארק, אם הג' כל כך חשובה לך,
"תשמיט את המארק ואת הקונר ותשאיר רק ג'."
לבן אדם הזה יקראו ג'?
אני שולח לו את התחתונים שלי.
כן, אני מתערב שמעולם לא ראיתם את סת' מאיירס עושה משחק כזה עם מיקרופון.
לורן מייקלס היה שותל אחד ברגל שלי אם היה רואה את זה.
בחדר ההלבשה שלי כל היום, "אל תדבר על סת' מאיירס.
"תעבור את הערב בלי לדבר עליו."
אם האיש הזה מתחיל להיקרא ג',
נראה אותו צץ בסיבוב הופעות עם קילר מייק.
בנובמבר, הוא פשוט יהיה מאחור...
עושה את הסי-ווק הנקי ביותר.
דאגתם לי כשנפלתי מהשרפרף?
קצת, הנפילה הייתה קשה.
אל תדאגו, הקהילה תמיד דאגה לי.
זו אנקדוטה טובה על זה. טוב, הייתי בכיתה ו',
מסיבת סוף שנה ליד האגם בהנחיית הילדה הכי מגניבה בכיתה שלי.
היה לה אח גדול בכיתה ח'
שהיה ידוע כפסיכופת בקהילה.
הוא נודע בכך שבילה תקופה קצרה בכלא לנוער
מפני שהכה מאבטח מבוגר.
ילדי אגם במרכז מסצ'וסטס לא מתלוצצים.
אני מגיע למסיבת סוף השנה ליד האגם ו...
האח נמצא על המזח,
והוא זורק את החברים שלי לאגם אחד אחרי השני.
כמעט כמו באטרקציה בקרנבל, כולם עומדים בתור.
אני חושב, "זה נראה מדהים." אני עומד בתור.
מגיע תורי. הוא עוצר. מסתכל עליי. הוא אומר...
"כריס, אתה בטוח בזה?"
"קודם כול, לא ידעתי שאתה מדבר.
"שנית, מה הדבר שאתה קולט בי...
"שמעורר אמפתיה שהייתה רדומה עד עכשיו?
"זרוק אותי לאגם."
"לא, כריס, אני לא יכול לזרוק אותך לאגם בתום לב."
"כרגע ראיתי אותך זורק תלמידה בכיתה ד'
"לגובה של עשרה מטרים.
"תזרוק אותי למים."
"היי, למה הוא מתעכב?"
"אני לא יודע, הוא רואה בי משהו שהוא חושב שאי אפשר לזרוק."
"כן, הבנתי את זה.
"אני עוד לא יודע איך לבטא את זה במילים.
"אבל אני בטוח שיש לזה מונח בגרמנית או ביפנית.
"כמו פסקה."
"טוב, כריס, זה מה שנעשה.
"אני אחזיק אותך במותניים, נספור לאחור משלוש,
"ואז אתה תזרוק את עצמך...
"לאגם."
"כמו קרב מבוים?"
"באתי לכאן כדי לברוח מהתיאטרון!"
מעבר למסך שחור, מפיק מייק בירביגליה.
מייק בירביגליה, אלוהים אדירים.
הבחור הזה נראה כמו אב ובנו שעברו "שישי הפוך"
באותו גוף. אלוהים.
הוא נראה כאילו שהוא מוכר ספוילרים של וורדל לאף-בי-איי.
אתם יודעים, דיברנו קודם על מארק ג. קונר.
למדתי בבית הספר עם...
הוא הנשיא של סקידמור. למדתי שם.
החופשה האחרונה...
ראשית, אני לא מאמין בחופשות.
אני חושב שחופשות הן לילדים ולדואה ליפה. ו...
החופשה האחרונה שלי הייתה בשנת 2017,
ועשיתי משיכת יתר מחשבון הבנק שלי בחנות כובעים יוקרתית.
חנות הכובעים הייתה בסרטוגה ספרינגס, ניו יורק,
עיר מרוצי סוסים. אנחנו מדברים על עושר זדוני...
אני והחברים שלי, הייתה לנו אובססיה עם נוסטלגיה.
אז חזרנו ל...
ואמרו לי לאחרונה שנוסטלגיה נחשבה פעם
למחלת נפש די רצינית בימי החלוצים.
יכולת אפילו להיות בבידוד רק מפני שהראית סימנים של נוסטלגיה.
אז אם היית אומרת...
"אני מתגעגעת לחג המולד."
"תתרחקו ממנה, ילדים.
"היא לא בריאה."
"למה, אבא? זה טיפוס?"
"לא. זה לא טיפוס.
"זה נוסטלגיה."
"תקשיבו לי, ילדים.
"אם תראו את אבא שלכם אחרי ששתה כמה כוסות ויסקי,
"מדליק נר וחוזר אחורה בזמן
"בתמונות שלי בפייסבוק...
"בזמן שהוא מקשיב ל'אנימל קולקטיב'...
או ל'פאשן פיט'...
"תעשו לי טובה, ילדים, תהרגו אותי כאילו הייתי תרנגולת או יתוש.
"תכאיבו לאבא שלכם לצמיתות, ילדים."
"זה נשמע קצת קיצוני, נכון, אבא?"
"לא, אתם רוצים לדעת מה קיצוני?
"להתגעגע להופעה של 'גירל טוק' משנת 2008.
"זה היה הוא מחזיק שני בומבוקסים!"
בסדר, אז...
חנות הכובעים שעשיתי בה משיכת יתר מחשבון הבנק שלי
נקראה "הטסישונל".
הביקוש כה רב לכובעים יוקרתיים
בסרטוגה ספרינגס, ניו יורק, שיש שתי חנויות "הטסישונל"
במרחק קילומטר וחצי אחת מהשנייה.
יש משהו שצריך לדעת על "הטסישונל": הזמן שם לא זורם
כמו שאתם ואני רגילים לזמן שזורם.
החנות נשלטת על ידי נער בן 14...
והוא טוען שיש לו מעמד.
הוא לבוש בבגדים רשמיים, ואני לא מדבר על חליפות שחורות רשמיות,
אני מדבר על רשמיות בסגנון טייקון מתקופת הג'אז.
והוא מאוד... הוא שקט, אבל לא מפני שהוא ביישן,
אלא מפני שהוא לא מכבד אותך מספיק כדי לדבר בקול רם.
"סליחה, מה אמרת?"
יש גם נשים מבוגרות שעובדות שם, אבל כולן נשמעות לעלם הקטן עם כובע דרבי.
משחק הגילאים מאוד מזכיר את מיאזאקי.
וכולן מתלהבות מהאספקה שלהן, כלומר, כולן חובשות את הכובעים.
כובעי פאסינטור לכל הגוף.
הדבר היחיד שמחבר אותו לעידן המודרני הוא
שיש לו יישור שיניים עליונות ותחתונות.
עשינו טעות כשניסינו לגרום לו להרגיש בנוח
מפני שאנחנו כבר מעבר לגיל 30 והוא בן עשרה,
אבל מה שלא לקחנו בחשבון זה
מה שגישה בלתי מוגבלת לכובעי יוקרה עושה לאגו של נער מתבגר.
אני לא חושב שראינו משהו כזה במערב.
אני חושב שההשוואה הקרובה ביותר עשויה להיות בטיבט,
כשהדלאי למה נבחר כשהוא ילד.
מה שזה יכול לעשות כדי להעצים את האגו. נראה כאילו שהוא תמיד היה שם.
כאילו שהוא נכשל במבחן של מכשפה בשנות ה-20.
היו לו עיניים שראו את פרוסיה. כאילו שהוא...
נראה שהוא נידון לעבוד בין שתי חנויות ה"הטסישונל".
אפשר להיכנס ל"הטסישונל" אחת, הוא שם עם כובע דרבי,
ואפשר לרוץ לשנייה והוא...
"כלומר, כמובן.
"כמובן שאני גם כאן.
"איפה אני יכול להיות?"
הוא עם פדורה זקופה ונראה כמו...
חניבעל לקטר כשהם מוצאים אותו בקוסטה ריקה.
עוד דבר שכדאי לדעת על "הטסישונל"
הוא המחירים הגבוהים.
אתה הולך למדוד את הכובעים. אתה לא קונה את הכובעים.
אז אני וחבריי מודדים את הכובעים.
אני מאוד מעודד אותם.
"אלוהים, ג'רי, אתה נראה מדהים בכובע הזה!"
"באק, אתה נראה כל כך צרפתי בכובע הזה."
הנער שומר את הכובעים הכי טובים...
לציידים בלתי חוקיים, לפושעי מלחמה ולאנשים מגונים באופן כללי.
ואלוהים ישמור אם אחד מאיתנו ינסה למדוד כובע בצורה לא נכונה.
הוא יוצא מגדרו.
אנחנו נהנים. אני אומר, "בואו נלך מכאן."
אני אומר, "תודה רבה." כמובן שאני הדובר הרשמי.
"תודה רבה."
"נהנינו מאוד למדוד את הכובעים שלכם."
"תודה, נחזור."
בזמן שאני יוצא, אני שומע אותו פונה לנשים המבוגרות ואומר:
"ידעתי שהם יגידו שיחזרו."
"סליחה, מה אמרת זה עתה, לעזאזל?"
"שידעתי שתגידו שתחזרו." שאלתי, "מה זה אומר?"
"מישהו נכנס, מודד הרבה כובעים,
"אומר שיחזור, והוא לעולם לא חוזר."
"אתה חושב שאנחנו כאלה שאומרים שנחזור?"
"כריס, בוא נלך מפה, גבר."
"אני לא אתן לממזר ארט דקו קטן זה...
"לפלאפר הזכר הזה...
"להשמיץ את הצוות שלי."
"אני לא אתן לכלבה מתבגרת מווסט אג
"לקרוא לי ולשלושה בחורים טובים 'אנשים שאומרים שיחזרו'.
"מונח שאני שומע לראשונה.
"מונח ללא חשיבות תרבותית.
"מונח שנולד במוחות המעוותים והמשוגעים
"של נוכלים מתקופת הג'אז.
"אני הולך להוכיח לו שאנחנו לא אומרים שנחזור..."
"לא, כריס, אחי, שתית הרבה סיידר."
"לא נכון.
"לא שתיתי הרבה סיידר.
"היי, בן.
"כמה אתה רוצה עבור הכובע הזה? ג'רי, הכובע מצא חן בעיניך?"
"לא, כריס, לא מספיק כדי לקנות אותו, גבר."
"כמה זה?"
"מאה עשרים דולר. למה?"
"שים אותו בשקית."
"לא."
"באק, אתה אוהב את הכובע?"
"כן, אני חושב שנראיתי די צרפתי בכובע ההוא."
"תשים גם את זה בשקית.
"ורוי, אהבת את הכובע?"
"כן, אני נראה כמו רוד סטיוארט בשנות ה-80."
"לא נכון, אבל שים את זה בשקית. ו...
"ואת השטות שאני חבשתי. וכמה עולה כל זה?"
"חמש מאות שישים דולר."
"אנחנו עדיין אנשים שאומרים שיחזרו?"
"זה מה שחשבתי, בן זונה."
"חרגת ממסגרת החשבון שלך."
אני יודע שאתם חושבים, "כריס, חברים?"
"כן, מה, הם בובות פנקו פופ? כן, תראו לנו את החברים."
"כריס, שום דבר לא מסתדר פה." אתם יודעים.
- בנק אוף אמריקה, ייתכן שאין יתרה מספקת בחשבון -
- יתרה בחשבון לאחר פעולות ועמלות: 93.30- דולר -
תראו את החרטה. תראו את החרטה על הפנים האלה.
תראו את הפוליקולה הטרגית הזאת.
אתה נכנס לבר ורואה על במה את שלושת הבחורים האלה
דוחפים ציוד חזרה לתיקי גיטרות, ואתה אומר לעצמך: "איזה מזל שפספסנו את זה.
"תודה לאל שפספסנו גרסה אקוסטית של שעתיים ל'אפטאון פאנק'."
הייתה לנו שיחה די קשה לאחרונה
שבה כולנו הודינו שמעולם לא חבשנו את הכובעים האלה...
שוב.
ואני מרגיש מה אתם חושבים.
"טוב, אז החברים בסדר, הם מתקבלים על הדעת.
"אבל המתבגר המרושע, כריס, באמת.
"זו אחת מההזיות הפסיכיות שלך."
אתם חושבים שלא אביא קבלות?
- הטסישונל -
מי אתם חושבים שאני?
מי אתם חושבים שאני, לעזאזל?
אתם חושבים שזה משחק בשבילי?
אתם חושבים שאני לא מתייחס לעבודה הזאת ברצינות?
אתם חושבים שזה משחק בשבילי, לעזאזל?
אתם חושבים שלא אביא קבלות לשיקגו, אילינוי?
אני הולך לספר לכם משהו שאתם מרגישים באופן גופני
אם לא באופן אינטלקטואלי.
הוא מבוגר מהם.
השלושה האלה לא אנשים טובים כלל.
הם עשו דברים שהיו גורמים לכם לצמרמורת.
אבל לעומת השד העתיק הזה?
הם גרטה טונברג.
תראו כמה חזק הוא מחזיק אותו.
בניסיון לרסן אותו.
והוא מחייך כי הוא יודע שהוא יכול להשתחרר.
תוציאו אותו מפה.
למה אתם מתכוונים שהמצלמות לא היו דלוקות?
סליחה.
שמו לכם אי פעם מנעול גלגל ברכב? אלוהים, אני אוהב את מנעול הגלגל.
זה מה שעושים כשחונים במקום כלשהו
במשך זמן ארוך בטירוף.
זה משפיל. זה כמו כובע טיפש לרכב.
ולאנשים אין שום כבוד כשהם רואים רכב עם מנעול גלגל.
למשל, ספרניות יגידו, "אוי, חרא!
"יש לו מנעול גלגל."
"אלוהים אדירים! אתה עושה את הקריפ ווק עכשיו?"
מה שאני אוהב במנעול הגלגל זה
שהוא האלמנט האחרון בחוק המודרני שמרגיש כמו זעמו של מכשף.
"אתה חונה שם יותר מדי זמן!
"עכשיו אתה חייב להישאר שם!"
הייתם קהל נפלא. בואו נסיים עם שיר.
תודה רבה.
בואו נאיר עם אורות דרמטיים. תודה.
"לפעמים אני חושב שאני לא מבין עניין
"כמו פעם בבית רפאים
"מה שהפחיד אותי הכי הרבה לא היה הגיוני כלל
"אל תבינו אותי לא נכון
"הייתי הרוס לגמרי כל הזמן הולך בשורה אחת
"ודברים קופצים עליך כמו שדים עם מסורים
"ואנשי עז, ליצנים בלי חולצות אסירים נמלטים שמבקשים עזרה
"אני בקושי שורד את זה אני אומר, 'לא, בבקשה'
"אבל הדבר שגורם לי לצרוח בלי שליטה
"אלוהים אדירים
"מה שגורם לרגליים שלי לקרוס זו לא רוח רפאים או גובלין
"לא, זה לקוח אחר
"אשת קריירה צעירה, לא יודע למה
"בלבוש אלגנטי של מיידוול
"היא לא הייתה לבושה באופן מוזר היא לא הייתה גותית
"היא הייתה בת דודה
"ומשום מה אחרי שראיתי את כל החרא המפחיד הזה
"המראה של אזרחית בת 28 זאת שלא עשתה שום דבר מוזר
"פגע בי בנקודת ה-G של האימה והתרסקתי לרצפה בצרחות
"ואמרתי, סליחה אני לא יודע למה אני מגיב כך
"כדי להרגיע את האימה שלי היא מתחילה לנופף
"מה שגורם לי רק לצרוח חזק יותר
"עכשיו אני כמו שלי דובאל שצורחת על האישה הזאת שמנופפת
"כמו ראש עיר על במה בתהלוכה
"בזמן ששחקני האימה מביטים בבלבול
"ותוהים למה גונב להם את ההצגה דווקא האדם החיובי הזה
"שהיה משתלב בצורה מושלמת
"בטריילרים
"של הקולנוע
"המלכותי
"לפני ההקרנה
"ומה שמעצבן אותה זה שהיא בתור ממש אחריי
"כך שהיא ראתה את יתר החרא המפחיד
"לו לא הגבתי בצורה כזאת
"כמו קוקני זקן קשור על מזרן
"ילד קטן עם מסכת כלב
"שאומר קטעים מג'רי מגוויר
"תעזור לי לעזור לך
"הלוואי והיו לי מילים לומר לה שאני פשוט קתולי אירי
"שלא מוציא את הצעקות שלו מספיק
"אני שומר את זה בפנים
"לדוגמה, בשנת 2014 הקאתי בצורה כל כך רועשת
"שבן זוגי התקשר לאימי ושאל, זה נורמלי?
"אימא שלי אמרה, כן, כריס מקיא בצורה מאוד דרמטית
"העובדה שפחדתי מאוד מלקוח אחר
"נותנת היבט די מודרני ומחריד לכל עניין בית הרפאים
"בו כל המבקרים מסתכלים ואומרים רגע, אנחנו המפלצות?
"אני שונא את החרא הזה"
בסרטי אימה מודרניים כל העניין הוא
גבר קטן ושעיר.
אבל אחר כך הם אומרים, "לא, מדובר באלרגיות עונתיות
"לעזאזל
"אל תגידו לי שתורשתי
"זה על אימהות
"זה על עד כמה מפחידה קבוצת מבוגרים עירומים
"בתאורה פלואורסצנטית"
תודה, שיקגו.
תודה רבה.
תרגום כתוביות: פאולה שרף