Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
CHRIS FLEMING UŽIVO U PALACEU
Chicago!
Puno hvala.
Večeras snimamo specijal. Želim pronaći još obožavatelja
osim žena koje su nosile nož na maturalnu.
Sad živim u LA-u, iako svi misle da živim
u tvornici jabukovače na Rhode Islandu.
Svi misle da živim u šupi,
ali sad živim u LA-u.
Čim sam se preselio, dobio sam kaznu zbog prelaženja ceste.
Policajac mi je rekao: „Šetate uokolo tako animirani.”
Bio je u pravu. U tom trenutku svog života,
maštovito sam se odijevao za izlaske.
Ali bio sam sramežljiv.
Pa sam bio nasmiješen kao Paul Dano.
Znate kako Dano ima veliko lice, a sićušan osmijeh?
Da mi je barem netko rekao
da je sićušan osmijeh gori ni od kakvog.
Moramo ih odmah izvesti odavde.
Rekao sam bez klauna večeras.
Večeras nitko ne pazi na vrtuljak.
Ne mogu to nositi na savjesti.
Oprezno. Kad sam gol, to je kao...
Kao da je djevojka nestala 2000. godine i pronašli su je
nakon što je 25 godina živjela na poslasticama za pse.
Male količine šlaga.
Prije dvije godine snimio sam specijal
koji je pokrenuo potjeru za mojim zamjenicama.
FBI.
Vi meni recite, gledate u njega.
Čekam da mi generacija Z pošalje rodnu dijagnozu mailom.
Čini se da su doktorirali
to sranje. Ja sam prepasivan.
Cijeli život se identificiram prema narudžbi u restoranu.
Kako god mi se konobar ili konobarica obrate.
Cijelog života bilo je djeco, žene, Chris,
muškarci.
Lako sam se mogao ubaciti u jedan od brodova za spašavanje.
„Zašto ste njega pustili?”
„Ne znam, pogledajte mu obris gaćica.”
„Vidi mu se pista za slijetanje.”
Tu sam ih izgubio.
Vraćamo se na početak. Dobro.
Moja očekivanja od muškosti bila su sjebana od početka
zato što sam u školi svirao u orkestru.
Znam da ste i vi. Znam.
Znam, znam.
Moja očekivanja od muškosti bila su sjebana od početka
zato što sam svirao u orkestru i do današnjeg dana
nisam vidio razvijenijeg muškarca od osnovnoškolskog svirača tube.
Kad god se desničari pitaju:
„Gdje su nestali pravi muškarci?”
Drže bas-liniju Greensleevesa
otraga u bendu.
Zbog njih Dave Bautista izgleda kao Bernadette Peters.
Moj Bože.
Što se hormonalno događa s osnovnoškolskim sviračima tube?
Kad biste dali tubu djetetu prosječne veličine,
ono bi...
Zato dolaze ovi giganti od dva metra.
Vrlo su pitomi.
S gustim bradama kao iz mini-serija na HBO-u
I licima istrošenima od vjetra kao da rade na trajektu.
Dodaju jedan drugome pljosku s viskijem kako bi se ugrijali.
Tamo pas pije pivo iz tanjura.
Jedan od njih uzme mobitel usred probe.
„Hej, mali.
Pokupit će te nakon probe, kompa.”
„Imaš dijete?”
„Da, ide u prvi srednje.
Dobar je. Pravi probleme, ali tko nije u toj dobi?”
U američkim medijima,
uvijek se nogometaše prikazuje kao najveće,
zato što su najagresivniji.
Jer postoji pakao koji proživljavaju ljudi koji su gotovo ogromni.
Postoje mir i spokoj koje proživljavaju...
ljudi koji su zaista ogromni.
Pravim gigantima ne treba PR.
To je danska doga protiv njemačkog ovčara.
Kad god pomislim da razumijem ovaj svijet
i poželim ga šutnuti u bezdan,
provjerim iz kojeg se razloga počelo uzgajati pse.
Springer španijel se uzgajao
kako bi pronašao ribnjak u gradu.
A onda bi provjerio ima li još jedan ribnjak pokraj tog ribnjaka.
A onda bi otišao u grad prenijeti to tipu.
Točka.
Što to znači?
Možete znati koliko je pasmina stara kad piše:
„Klamber španijel se uzgajao kako bi pronašao rupe
i stajao nad njima kako vrag ne bi mogao izaći.”
Ovo je kao Prairie Home Companion kad tako plješćete.
Dakle, danska doga protiv njemačkog ovčara.
Njemački ovčar u životu nije doživio trenutak mira.
Ti psi su neprestano u rasulu.
A to je najviše rangirani pas u zemlji.
To je policijski pas.
Nikad nisam vidio policajca sa psom i rekao:
„Dobro su obuzdali tog psa.”
A policajci pretvaraju zračne luke
u terene za dresiranje pasa.
Imaju malog ćudljivog njemačkog ovčara
koji nosi prsluk „pas vježbenik”.
On trči uokolo s nečijim putnim jastukom u ustima,
policajci ga love kao: „Ne gledajte nas, on još uči!”
Onda mogu slobodno imati i policijskog raka,
znate, barem...
Rak će barem ostati na istom mjestu.
Ako dođem i vidim tipa za kontrolu, ili žensku...
Subreddit je skoro bio gadan.
I vidim ih kako stoje pokraj raka, ne želim znati koji im je plan.
A ako vas pogleda znalačko oko raka...
izbacit ćete tekućine koje imate.
Ja sam empatičan.
Kad biste imali mrvicu moje empatije, bili biste prikovani za krevet.
Svi biste bili zavezani za krevet na sklapanje.
Kao u Prekinutoj mladosti. Osjećam vašu energiju.
Vaši će mi dečki slati poruke nakon šoua.
„Hej, Chris.
Sjajna fora o policijskim rakovima.
Iako je duhovita...
ima tu i istine.
U nekim dijelovima Turkmenistana...”
Bože dragi.
Neke jedinice TSA-a koristile su
ljuskavce kao policajce.
Možda nije rak o kojemu si govorio...”
Hvala, Thomase, blokiran si.
Svatko koga znam
najednom se pojavi s brkatim zaručnikom.
Tipovi koji se oblače kao Robin Williams u Krletci.
Jakih bedara.
Tipovi izgledaju kao da nemaju prošlost.
Kao da je bilo previše pritužbi Hingeu
pa su tvornički proizveli sve te...
Kao da svi žive u istoj zabludi
da su glavne face na vjenčanjima.
„Chris, moraš upoznati Thomasa.
Tako je zabavan. Nosi lude čarape.”
Dame, ako mu je ugodno biti lud samo u čarapama...
sakrit će se iza vas ako, ne daj Bože,
ikad upadnete u kavez gorile.
Možeš ti to, dušo.
Tako si snažna i samostalna, dušo, možeš ti to.
„Ne, Chris, Thomas je tako zabavan.
Na vjenčanjima pleše interpretativni ples radi fore.”
Slušajte, ništa nije jebeno smiješno u vezi s interpretativnim plesom.
Moj kostim nije vaša kultura.
Interpretativnim plesom plaćam račune
i astronomski visoke veterinarske račune.
Moj pas Erik je pojeo Smart auto.
Da, Erik s „k”.
Da, Thomas je tako zabavan? Da vidim kako povede ljude u vlakić.
Svatko je zabavan dok ga se ne baci na vodeću poziciju.
Povesti ljude u vlakić zahtijeva disciplinu...
viziju i suzdržanost.
Morate biti puno sporiji nego što mislite.
Iza vas je niz ljudi koji ovise o vama...
i svi su različite dobi.
Imate trogodišnjeg dječačića.
Djevera koji je pokleknuo.
I najstariju ženu u državi.
Padne li vam nešto ludo na pamet,
završit ćete s lančanim sudarom vlakića.
A to je mračan kaos.
„Chris, daj dosta, Thomas je zabavan.”
Ne, vidio sam ja zabavno.
Znam ja što je zabavno.
Na faksu sam živio s tipom
koji je iskočio kroz prozor s drugog kata kako bi šutnuo tipa
koji nam je pišao na kuću.
To je zabavno.
Gdje će Thomas biti kad ti netko bude pišao po kući?
Reći ću ti gdje će on biti.
Bit će na telefonu sa slastičarnicom
jer ga zanima kad stiže novi okus.
„Na stranici vam piše prvog rujna, a prvi rujna je prošao.”
I još nešto, dame, Thomas,
ako traži da mu se obraćate s najdužom verzijom njegovog imena,
gledate tipa kojega nije briga što troši vaše jebeno vrijeme.
Morao sam doći iznajmljenim autom.
Puštali su funky glazbu kad su mi prilazili.
Kad su mi išli predati auto, prebacili su postaju na NPR.
Posprdali su me bez riječi.
Bio sam posvuda na turneji
i čuti jezivu tišinu nakon te rečenice.
Idemo ispočetka.
Vi volite kad improviziram.
Chicago voli komediju. Vi to volite.
Ovdje se Seth Meyers oformio.
Morao sam doći tamo gdje je Seth Meyers naučio pravilo trojke.
A znam da ste odgojeni na Second Cityju.
Pod okrutnim skrbništvom Bobbyja Moynihana.
Sve što kažem je neupotrebljivo.
Želim odati počast tipu na rasvjeti koji je bio u timu koji je ulovio Osamu.
Nedavno sam morao unajmiti auto. Kad su mi prilazili,
puštali su funky glazbu.
Kad su mi išli predati auto, prebacili su postaju na NPR.
Posprdali su me bez riječi.
Znam da imam neku vibru.
Ali baš da je „onaj tip koji voli NPR”?
Tip koji kaže da su rajčice predivne?
Nije valjda.
Mislio sam da imam nešto složeniju vibru.
Izgledam kao netko tko treba prenijeti poruku Imogen Heap.
Dajte mi pet minuta s gđicom Heap.
Primio sam njezinu poruku u pjesmi „Hide and seek”.
Počeo sam slušati NPR. Ni NPR više nije NPR.
U potrazi sam za znanjem, a NPR se sad bavi pitanjima:
„Što je zaddy?”
„Danas ćemo otkriti.”
Intervjuiraju najmlađu osobu koju mogu pronaći,
a to je 39-godišnjak u DC-ju.
Van etera nema pojma. „Zaddy je otac zombija.”
Suosjećam sa starijim milenijalcima. Oni zaslužuju subvenciju.
Pripremali su se za svijet koji jednostavno ne postoji.
Zasukali su rukave na svojim kutama
i s profesorima uz kavu vodili složene rasprave.
A našli su se u svijetu u kojemu ljudi seksualiziraju Shreka.
To je sranje.
Kao mlađi milenijalci,
a znam da izgledam kao da sam u pedesetima, ali mlađi sam...
Nitko mi nije rekao da moram staviti zaštitni faktor na dekolte.
Zato izgledam kao tajnica u srednjoj školi.
Kao mlađi milenijalci, naučili smo se odvojiti
od rata u Iraku i Garden Statea.
Ja...
Ako će se Zach Braff nastaviti tako izvlačiti...
Moram naučiti lebdjeti iznad svojeg tijela.
Zach Braff, drugi dolazak g. Tumnusa.
Beta, ali i psihotičan u isto vrijeme. Kao stjuardesa.
Pomislite li ikad da bi nas stjuardese ubile
kad pilot ne bi bio u blizini?
Baš nas mrze.
Sjetite se, bio je kratak period 2021.
kad nisu prestajale vezati ljude za sjedala.
To mi nikad nije sjelo.
I ne prihvaćam hranu od njih.
Kad vidim odrasle ljude kako viču: „Keksi!”
„Pereci!”
„Ne, hvala.”
Samo sam tada kao profesionalni snowboarder.
Izbaci foru o profesionalnom snowboarderu.
Čim pomislim da smo si dobri...
ostavite me samog s yonijem u rukama.
O čemu smo ono razgovarali? Stariji milenijalci...
Gle, samo želim otvoriti rezervat za starije milenijalce
gdje se u miru mogu igrati frizbijem!
I uglas reći „strava”!
I uživati u tikvicama.
Bože, kako vole tikvice.
Kad meni netko ponudi tikvice, kažem: „Škola je gotova.”
Daj mi krastavac koji je sve izgubio u kasinu.
Onda bi stariji milenijalci mogli uspoređivati
grickalice iz Trader Joe'sa. Obožavam Trader Joe's.
Opsjednut sam Trader Joe'som.
Moram svaku večer govoriti o tome.
Sad mi je kod Trader Joe'sa najdraže
kako imaju tjedne opozive.
I sasvim su besramni u vezi s tim.
Toliko odbacuju odgovornost
da se osjećaš sjebano što si uopće to kupio.
Genijalno je.
Obavijeste vas tako što postave
komad zgužvanog papira
na pola metra od zemlje. Piše: „Hej...
Pronašli smo ljudske ostatke u dinji.
Niste valjda kupili to sranje?”
Nalikuje na taktiku iz osnovne škole.
Kao osmaš koji se vozi otraga na nečijem biciklu.
„Buraz, pronašli smo jegulje u mineralnoj vodi.
Vi pozeri nemate caprese sendviče, zar ne?
Jer su pronašli Jimmyja Hoffu u većini caprese sendviča.
Bilo je metaka u rižinim krekerima, stari.
Bilo bi sjebano ako ste uzeli rižine krekere.”
A tko god je ušao... Uvijek se završi sa salmonelom.
Tko god je ušao u Trader Joe's između travnja i studenog
ima generacijsku salmonelu.
Dosta mi je ljudi koji krive životinje za viruse,
kao: „Konji su krivi za ovo.”
Znam kakvi su konji. Oni nisu ništa učinili.
Jeste li ikad vidjeli konja pa saznali da ima 35 godina?
To mi je sjajno.
„Da, stari, sjećaš se Fleet Foxes?
Stvarno smo pomislili da se folk vraća!”
Morate biti čelo uz čelo.
Ležanje na stomaku je za poslovne ljude.
Spajanje umova s kobilom, to je za prave revolucionare.
To je Swayze radio između snimanja PP-a.
Pisat će Prljavog plesa, ali PP je zapravo...
Konji ne uzrokuju viruse.
Vjerojatno je kriv tip koji ne želi očistiti tavu od lijevanog željeza.
Koliko su se ti tipovi trebali razboljeti
da bi se utišali s propovijedanjem o čišćenju tava od lijevanog željeza?
Bili su najglasniji ljudi u Americi tijekom 2010-ih.
„Ne, dušo.
Dušo, slušaj. Ne moraš je čistiti.
Bez deterdženta. Treba prirodno starjeti.”
Prirodno starjeti?
S virusom koji je ubio Beth u Malim ženama?
Tava tog tipa se kreće po noći.
Kombucha se lagano krčka.
„Kombucha, kombucha.”
„Gubimo se večeras odavde, kombucha.”
„Kombucha?”
„Drži putovnicu u komodi.
Obući ćemo njegova odijela.
Otputovat ćemo u Kanadu.
Kad naši prijatelji na sjeveru vide kako su se odnosili prema nama...
Nisu me ni podaprali
otkako se Romney kandidirao.”
„Romney, Romney.”
„Da!”
„Skoči na mene, kombucha. Hajde, skači.”
„Kombucha, kombucha, kombu, kombu.”
„To! Sranje, on dolazi. Brzo!
Pretvarat ćemo se da smo mu cura. Zgrabi ukulele.”
„Hej, draga. Nisam znao da ćeš već doći na piće.”
„Kombucha, kombucha.”
„Zašto koristiš našu tajnu riječ, draga?”
Kraj scene. Kako je to bilo?
Skoro sam oprao svoju tavu od lijevanog željeza 2014. godine.
Znaš što? Ne vidim nigdje one tipove.
Ne vidim laganu bradicu.
Stavit ću samo malo deterdženta.
I onda mi se jedan od tih tipova samo pojavio u kuhinji
i obgrlio me kao profesor informatike.
Sjećate li se toga? Kad bi se na vas bacio profesor informatike?
Meni to nije smetalo.
Bila je to rana vježba iz prepuštanja.
Bio sam u vašem Whole Foodsu.
Cheddar je svake godine sve žešći.
Moja publika daje najblaže petice.
To bi bilo poput slike na brošuri o ponašanju primata.
Svi znaju da se ne bih mogao nositi s povratnim udarcima.
Da, cheddar je svake godine sve žešći.
To mi je najdraži dio trgovine.
Prečicom do cheddara.
To je obični cheddar. U redu, u redu.
Srednji cheddar.
Žestoki cheddar, da.
Stvarno žestoki cheddar, ma daj.
Nevjerojatno žestoki cheddar? Jebote!
Mislim si: „Hajde!
Nastavimo sa zabavom!
Dajte mi tu ludnicu iz Tillamooka!”
„Hej, hej. Hej, starice, stišaj se.”
„Čujem da tražiš ludnicu iz Tillamooka.”
„Mislio sam da ga je Biden proglasio ilegalnim.”
„Nema više Bidena, stari.”
„Sačekaj.”
Onda izađe tip u kožnim hlačama, bez gaća.
„Čujem da se voliš zabavljati.”
„Da, daj mi to sranje koje Bernie Sanders uzima
prije dugih govora.”
„Kako da znam da nisi murjak?”
„Bi li se murjak ovoliko uzbudio?”
„Hej, u redu, u redu.”
„Samo polako, uzmi mali griz.”
„Jebote.
Sranje.
To je sranje žestoko.
Čujem Wilco.
Vidim Terry Gross!”
„Pusti je unutra, stari.”
Gledajte, puno serem po NPR-u,
ali jedina brutalna i nemilosrdna osoba
jest Terry Gross.
Moj Bože.
U svijetu novinara
kao što je Jimmy Fallon koji nosi rebraste kondome...
nekontrolirana napetost
svake epizode Fresh Aira s Terry Gross...
tako je osvježavajuća.
Kao da je svaka epizoda snimana u prostoru
između živih i mrtvih.
Kao da gost sjedi na jednom kraju dugačkog srednjovjekovnog stola,
a Terry na drugom, čisti pištolj.
Moj najdraži trenutak u stilu Davida i Golijata je iz 2019.
kad je Terry Gross intervjuirala Adama Drivera.
Znate za to? Uklonili su to
jer je isprepadala bivšeg marinca Adama Drivera...
Malena Terry Gross...
toliko ga je isprepadala da je pobjegao...
s intervjua.
Očito se ne voli baviti vlastitim poslom.
Obradila ga je kao u Paklenoj naranči.
Bio je isječak kad pjeva Sondheimovu pjesmu iz Priče o braku,
a ona ga je mučila s tim.
„Terry, molim te!”
A Terry je kao...
dok Adam nije otišao.
Ne znamo što se dogodilo jer ništa nije zabilježeno, ali...
ja zamišljam da se Terry dala u potjeru.
Juri za Adamom Driverom kao Terminator po ulici.
Drži zvučnik preko kojeg on pjeva Sondheimovu pjesmu.
„Adame, svojedobno sam intervjuirala brojne kuje.
Ali nijednu poput tebe.
Očekivala bih ovo sranje da ne možeš slušati sebe
od Johnnyja Deppa zbog šalova i šešira.
Ali od tebe bih očekivala malo više testosterona
koji pumpa tim sjemenovodima.”
„Terry, molim te!”
„Pretvorio si Djevojke na HBO-u u vlastiti profil na OnlyFansu.
A sad se usereš zbog blesavog isječka
u kojemu zvučiš kao dijete bogatuna na vlastitoj proslavi rođendana.
Adame, najviše me intrigira to što si toliko majmunolik,
a istovremeno toliko plašljiv.
Kad te uhvatim, a uhvatit ću te...
popet ću se uz tebe i nahraniti te bananom.”
Ostvarila je kontakt.
„Terry, ne!”
„Nemaš me pravo zvati Terry Gross.
Terry Gross mi je nadimak. Zapravo se zovem Teresa Odvratna.”
Nedavno sam se osramotio pred Lin-Manuelom Mirandom.
Evo što se dogodilo.
Reagirao je na nešto što sam objavio na Instagramu.
Kao: „Haha, ovo je baš smiješno.”
Izbezumio sam se.
Kad sam vidio poruku, stajao sam ispred Starbucksa
u kojemu je svirala njegova pjesma iz Mary Poppins.
Dimnjačarska pjesma. Kao...
Mislim si: „Ovo je sudbina. Kakva sretna slučajnost.
Snimit ću ovo i poslati to Lin-Manuelu Mirandi.
I tako ćemo se povezati.”
Htio sam obraditi snimku u aplikaciji, ali samo sam je... poslao.
Na kraju sam Lin-Manuelu Mirandi poslao
dvominutnu snimku...
eksterijera Starbucksa...
a ja sam predaleko da bi se čula glazba.
Ali na svu sreću, čuje se moje disanje.
„Linu će ovo biti sjajno.”
Da skratim priču...
Lin-Manuel Miranda napisao mi je prilično bezazleno:
„Haha, ovo je baš smiješno.”
Prošlo je 11 minuta.
A onda je primio veoma mračan kratki film...
brutalističkog eksterijera Starbucksa...
u San Bernardinu u Kaliforniji...
dok ja hropćem u mikrofon.
Što mi je odgovorio? „Viđeno u 12:23.”
Mislim da me nećete gledati u Moani 9.
Provodim previše vremena u Starbucksu. Ja sam šećeraš.
Ali ne jedem deserte u javnosti. To izgleda previše uznemirujuće.
Ali ponekad,
kako bih se uklopio, odem na sladoled s prijateljima.
Uvijek se zgrozim time kako se svijet smrznutih slastica
smije odnositi prema Oreo keksima.
Imaju hrpu javno dostupnih preljeva
kao što su preljev od jagode,
komadići čokolade, slatki preljev,
a onda imaju gomilu unakaženih Oreo keksa.
Na prvu si pomislim: „Je li to čađa?”
O, ne. To je samo američki keks...
unakažen do neprepoznatljivosti.
Kao da kartel želi poslati poruku.
Kao da ih je vještica cijelu zimu mljela.
„Još malo!”
Kriste!
Oreo keksi su ikone.
Ne treba im ova besplatna reklama.
To bi bilo kao da vidite Judi Dench
kako prodaje vibratore na Instagramu.
„Iskoristite kod DENCH...
da se razvalite na doček Valentinova.”
Isuse Kriste.
Nikad nisam vidio da neku tvrtku toliko boli briga za vlastiti proizvod
kao što Nabisco boli briga za Oreo.
Da se ovo radi s Milano keksima, Pepperidge Farm bi uništio Dairy Queen.
„Imamo li Milano kekse? Račun za Sausalitos!”
Kakav to bolesnik upravlja Nabiscom?
Još jedan poznati preljev su bomboni M&M's,
ali čini mi se da je predstavnik M&M's-a bio kao:
„Da, možete ih koristiti, ali nemojte im nauditi, molim vas.”
A g. Nabisco
razgovarao je sa svijetom smrznutih slastica
i oni su mu rekli: „Gospodine Nabisco...
bila bi nam čast raditi s vašim uvaženim klijentom, Oreo keksom.
Savršeno bi se uklopio u svijet smrznutih slastica,
a mi obećavamo da ćemo slijediti vaše smjernice kako bismo očuvali...
integritet najboljeg američkog keksa
u posljednjih stotinu godina.”
„Radite s njim što vas je volja.
Obeščastite ga.
Ponizite ga i osramotite.
Nasjeckajte ga.”
„U redu, da.
U redu, možemo ga nasjeckati,
ali obećavamo da će to biti ravnomjerno...”
„Neka svaki put bude drugačije.
Neka se mog klijenta osakati bez ikakvih pravila.
Stavite ga u prozirnu vrećicu i neka ga mamurni tinejdžer
gazi u pauzi.”
„Da ubacimo i kremasto punjenje?”
„Ponekad.”
„Zašto ovo činite?”
„Zato što mogu.”
Ovakav bi se dijalog mogao iskoristiti
i u slučaju predstavnika oglašavanja Eugenea Levyja.
Ovo će zvučati kao da sam to izmislio.
Nisam ovo izmislio.
Nedavno sam išao na vjenčanje prijatelja u gradskoj vijećnici.
Nisam nosio ništa muževnije
još od prve pričesti.
Nosio sam pravo odijelo.
I dok sam nosio odijelo,
obuzeo me čudan osjećaj oslobođenja.
Dok sam nosio tu super-muževnu odjeću.
Kao da me zapljusnuo val kojega sam cijeli život izbjegavao.
Bilo je tu nečega seksi.
Mislim si: „Znaš što? Mogao bih češće ovako.
Možda se samo ograničavam.
Osjećam se seksi, živnuo sam. Ovo je baš zanimljivo.”
Dok sam tako razmišljao, pokraj mene prođe starica,
uperi prst u mene i kaže: „Frances McDormand?”
Nije to bila neka mlađahna ženska koja se zeza sa mnom.
Ovo je bila žena dovoljno stara da se zove Priscilla.
Koja je bila uvjerena da sam Frances McDormand.
Bio sam na rubu seksualne renesanse
u odijelu nalik Suge Knightovom.
Ako ćeš hodati uokolo s prstom na obaraču,
dijagnosticirati ljudima sličnost s Frances McDormand...
ne pucaj dok ne vidiš Oscara
za Tri plakata izvan grada.
Iako igraš nekakvu verziju igrice Pokémon Go...
Ako igraš Frances McDormand Go
po svijetu...
Ona kaže: „Frances McDormand?” Ja kažem: „Ne.”
A ona kaže: „Oh.”
Frances McDormand je bila moje dobi kad je snimala Fargo.
Nije rekla: „Frances McDormand kad je snimala Fargo?”
Mislila je: „Frances McDormand od 81 godine?”
Iako sam poludio,
još me više uznemirilo koliko je to usrećilo moje prijatelje.
Oni su uživali u tome,
kao da su bili na energetskom iscjeljivanju.
Znate, otvorenih dlanova.
Frances McDormand.
To je ime baš predodređeno za zvijezdu.
Neka imena su takva.
Ime mora zvučati lagano poput kihanja.
Tracy Chapman.
Boulder, Colorado.
Jigglypuff, Wigglytuff. Čak se ni ne trudim.
Isto tako, neka imena jednostavno nisu takva.
Novi dekan mog fakulteta stalno mi šalje mailove...
Žao mi je, ali njegovo ime nije takvo.
Marc.
DEKAN FAKULTETA SKIDMORE MARC C. CONNER
C.
Conner!
Ako moram napraviti pauzu za pišanje između tvog imena
i inicijala srednjeg imena...
onda se moramo javiti upravi.
Kad izgovorim „Marc C.,” osjećam se kao kad radim ovo...
Osjetim to u pupku.
Kao da radim marince uzbrdo.
Marc!
C.
„Hajde, možeš ti to, stari.”
„Tko si ti?”
„Živim preko puta. Vidio sam da radiš marince uzbrdo.
Možeš ti to. Možeš ti to, kompa.”
Conner!
Želim biti Justin Timberlake u Društvenoj mreži za Marca C. Connera.
Želim ga izvesti na sushi, očarati ga uz koktel,
a onda mu na rastanku reći: „Hej, Marc, još samo nešto.”
„Riješi se C-a.”
Trent Reznor, Trent Reznor, Trent Reznor.
„Ili, gle, Marc, ako ti C toliko znači,
riješi se Marca i Connera i neka te samo zovu C.”
Tipa počnu nazivati C.?
Poslat ću mu svoje gaćice.
Sigurno nikad niste vidjeli Setha Meyersa kako se ovako igra s mikrofonom.
Lorne Michaels bi me upucao u nogu da vidi ovo.
Cijeli dan u garderobi govorim: „Samo ne spominji Setha Meyersa.
Odradi nastup, a da ne govoriš o njemu.”
Ako se ovog tipa počne nazivati C.,
krenut će na turneju s Killerom Mikeom.
Do studenog će biti otraga...
i plesati ovako.
Jeste li se zabrinuli za mene kad sam se spustio na stolicu?
Snažno sam udario.
Bez brige, društvo je oduvijek zabrinuto za mene.
Evo jedne anegdote o tome. Bio sam u šestom razredu,
a zabavu na jezeru je organizirala najpopularnija cura iz razreda.
Njezin stariji brat išao je u osmi razred
i bio je poznati psihopat.
Proveo je nešto vremena u popravnom centru za maloljetnike
zato što je pretukao čuvara.
Klinci u središnjem Massachusettsu ne zajebavaju se.
U redu. Dakle, dođem na zabavu i...
njezin brat je na pristaništu
i baca moje prijatelje u jezero.
Poredani su kao da je riječ o karnevalskoj atrakciji.
Mislim si: „Zakon, ovo izgleda sjajno.” Stanem u red.
Dođe red na mene. On stane. Pogleda u mene. Kaže...
„Chris, sigurno želiš ovo?”
„Kao prvo, nisam znao da znaš govoriti.”
„Kao drugo, što vidiš u meni...
da se u tebi probudila empatija?
Baci me u jezero.”
„Ne, Chris, ne mogu te mirne duše baciti u jezero.”
„Upravo sam vidio kako bacaš četvrtaša
deset metara u zrak.
Baci me u vodu.”
„Hej, što se čeka?”
„Ne znam, vidi u meni nešto što smatra da nije vrijedno bacanja.”
„Da, i ja to vidim.
Ne znam još kako bih to nazvao riječima.
Ali sigurno postoji neki njemački ili japanski izraz za to.
Neki odlomak.”
„U redu, Chris, evo što ćemo.
Držat ću te oko struka i odbrojavat ćemo od tri,
a onda ćeš se baciti...
u jezero.”
„Nešto poput scene borbe?
Došao sam ovamo da pobjegnem od kazališta!”
Kraj scene. Producent Mike Birbiglia.
Mike Birbiglia, Isuse Kriste.
Taj tip izgleda kao da je dio radnje Šašavog petka
u jednom tijelu. Moj Bože.
Kao da FBI-u prodaje spojlere za Wordle.
Znate, ranije smo spominjali Marca C. Connera.
Išao sam u školu s...
On je dekan Skidmorea. Tamo sam išao na fakultet.
Posljednji odmor...
Kao prvo, ne vjerujem u odmore.
Mislim da su odmori za djecu i Dua Lipu.
Posljednji sam put bio na odmoru 2017.
i otišao sam u minus u luksuznoj trgovini šešira.
Trgovina je bila u Saratoga Springsu u New Yorku, što je...
to je grad konjičkog sporta. Dakle, govorimo o zlokobnom bogatstvu...
Moji prijatelji i ja smo frikovi za nostalgiju.
Zato smo otišli...
Netko mi je rekao da se nostalgiju smatralo
prilično ozbiljnom mentalnom bolesti.
Mogli ste završiti u karanteni ako ste pokazivali znakove nostalgije.
Ako biste rekli...
„Nedostaje mi vrijeme Božića.”
„Sklonite se od nje, dečki.
Nije joj dobro.”
„Zašto, tata? Ima li tifus?”
„Ne, ne. Nije tifus.”
„To je nostalgija.”
„Slušajte me, momci.
Ako ikad vidite starog nakon nekoliko čaša viskija
kako pali svijeću i vraća se u neko drugo vrijeme
uz slike na Facebooku...
dok sluša Animal Collective...
ili Passion Pit...
učinite mi uslugu i ubijte me kao pile ili komarca.
Trajno me ozlijedite, momci.”
„Nije li to malo pretjerano, tata?”
„Želiš li znati što je pretjerano?
Žudjeti za koncertom Girl Talka koji se održao 2008.
On je samo držao dva kazetofona!”
U redu...
Trgovina šeširima u kojoj sam otišao u minus
zvala se Hatsational.
Tolika je potražnja za luksuznim pokrivalima za glavu
u Saratoga Springsu u New Yorku da postoje dva Hatsationala
na sto metara jedan od drugoga.
Morate znati da vrijeme u Hatsationalu ne protječe
onako kako smo navikli.
Njime vlada 14-godišnjak
i smatra se glavnim.
On nosi svečanu odjeću, i ne mislim na smoking,
mislim na tajkuna u doba jazza.
I on je... Tih je, ali ne zato što je povučen,
nego zato što te ne poštuje dovoljno da bi govorio glasnije.
„Ispričavam se, što?”
Tamo rade i starije žene, ali sve su podvrgnute tom derištu.
Razlika u godinama podsjeća na Miyazakija.
I svi nose te šešire.
Obavijeni su time.
Jedino što ga veže za moderno doba
jest to što nosi aparatić.
Pogriješili smo tako što smo htjeli da se osjeća ugodno
jer smo mi u tridesetima, a on je pubertetlija,
ali nismo uzeli u obzir to što
neograničen pristup luksuznim pokrivalima za glavu može učiniti egu pubertetlije.
Na zapadu nisam vidio ništa slično.
Najbolja usporedba bila bi s Tibetom
kad je Dalai Lama odabran kao dječak.
Kako bi to napucalo ego. Kao da je oduvijek tamo.
Kao da je pao na testu neke čarobnice 1920-ih.
Imao je oči koje su vidjele Prusiju. On...
Kao da je proklet da radi u oba Hatsationala.
Odeš u jedan Hatsational i on je tamo u polucilindru,
otrčiš do drugoga i on...
„Pa, naravno.
Naravno da sam i ovdje.
Gdje bih drugo bio?”
Nosi filcani šešir kao...
Hannibal Lecter kad ga pronađu na Kostarici.
Još nešto morate znati o Hatsationalu,
cijene su zabranjene.
Idete probati šešire. Ne kupujete šešire.
Prijatelji i ja isprobavamo šešire.
Ja ih sve ohrabrujem.
„Ajme, Jerry, sjajno ti stoji taj šešir.
Buck, izgledaš kao Francuz s tim šeširom.”
Pubertetlija štiti najbolje šešire...
od kradljivaca, ratnih zločinaca i generalno neprikladnih.
Bože sačuvaj da netko od nas isproba šešir na pogrešan način,
on je van sebe.
Zabavljamo se. Ja kažem: „Znate što? Ajmo odavde.”
„Puno vam hvala.” Ja sam, naravno, glasnogovornik.
„Puno vam hvala.
Sjajno smo se proveli dok smo isprobavali šešire.
Hvala, doći ćemo opet.”
Dok izlazim, čujem njega kako kaže starijim gospođama:
„Znao sam da su opet-doćići.”
„Što si to, jebote, rekao?”
„Znao sam da ste opet-doćići.” „A tko su to opet-doćići?”
„Netko dođe, isproba hrpu šešira,
kaže da će opet doći, a nikad ne dođe.”
„Mislio si da smo opet-doćići?”
„Chris, idemo odavde, stari.”
„Ne dam ovom art deco derištu...
ovoj muškoj namiguši...
da kleveće moju ekipu.
Neću dopustiti ovoj pubertetliji iz West Egga...
da mene i tri moja kompića nazove opet-doćićima.
Imenom koje prvi put čujem.
Imenom koje nema kulturalnu težinu.
Imenom koje su smislili izopačeni i poremećeni umovi
ovih prodavačkih šarlatana iz doba jazza.
Dokazat ću mu da nismo opet-doćići...”
„Ne, Chris, stari, popio si puno cidera.”
„Nisam.
Nisam popio puno cidera.”
„Hej, sine.
Koliko dođe onaj šešir? Jerry, svidio ti se taj šešir, zar ne?”
„Ne, Chris, ne toliko da ga kupim, stari.”
„Koliko dođe?”
„Taj je 120 dolara. Zašto?”
„Stavi ga u vrećicu.”
„Ne. Ne.”
„Buck, sviđa ti se onaj šešir?”
„Da, izgledao sam kao Francuz s njim.”
„Da, stavi i taj.”
„Rory, svidio ti se onaj?”
„Da, izgledao sam kao Rod Stewart 1980-ih.”
„Nisi, ali nema veze, stavi i taj u vrećicu.
I ono sranje koje sam ja nosio. Koliko je to sve?”
„To je 560 dolara.”
„Jesmo li još opet-doćići?”
„To sam i mislio, seronjo.”
„Otišli ste u minus.”
Znam da si mislite: „Chris, imaš muške prijatelje?
Da, tko su oni, Funko Pops? Da, pokaži nam muške prijatelje.”
„Chris, ovo nema smisla.” U redu, znate.
BANKA AMERIKE NEMATE DOVOLJNO SREDSTAVA NA RAČUNU
STANJE NA RAČUNU: -93,30 DOLARA
Pogledajte to kajanje. Pogledajte kajanje na tim licima.
Pogledajte ovu tragičnu polikulu.
Uđete u kafić i vidite ova tri tipa na pozornici
kako spremaju gitare. Pomisliš si: „Hvala Bogu da smo to propustili.
Dobro da smo propustili dvosatnu obradu pjesme 'Uptown Funk'.”
Nedavno smo imali težak razgovor
o tome kako nismo nosili ove šešire...
više nikad u životu.
I znam što si mislite.
„U redu, ima muške prijatelje.
Ali zlobni tinejdžer, daj molim te.
To je jedna od tvojih napuhanih deluzija.”
Mislite da nemam dokaze?
Za koga me smatrate?
Za koga me, do vraga, smatrate?
Mislite da se igram?
Da ne shvaćam svoj posao ozbiljno?
Mislite da se igram, čovječe?
Mislite da neću donijeti dokaze u Chicago?
Reći ću vam nešto što somatski znate,
ako već ne intelektualno.
On je stariji od njih.
Ovo nipošto nisu dobri ljudi.
Učinili su stvari od kojih bi vas jeza prošla.
Ali pokraj ovog drevnog demona?
Oni su Greta Thunberg.
Pogledajte kako ga čvrsto drži.
Pokušava ga obuzdati.
Smiješi se zato što zna da se može osloboditi.
Mičite ga odavde.
Kako to mislite, kamere nisu radile?
Ispričavam se, ispričavam se.
Jesu li vam ikad stavili lisice na auto? Ajme, obožavam to.
To vam se dogodi kad se negdje parkirate
nevjerojatno dugo.
Sramotno je. Kao magareća kapa za vaš auto.
Ljudi izgube sve dostojanstvo kad vide auto s lisicama.
Knjižničari kažu: „Sranje!”
„Ima lisice na autu.”
„Kriste! Zar radiš crip-walk?”
Kod lisica mi se sviđa
to što su posljednji komad modernog zakona koji odiše gnjevom čarobnjaka.
„Predugo ste parkirani ovdje!
Sad morate ostati!”
Bili ste divni. Završimo s pjesmom.
Puno hvala.
Može dramatična svjetla. Hvala.
Ponekad propustim Smisao stvari
Kao kad sam bio u ukletoj kući
Najviše me prestrašilo Nešto što nije imalo smisla
Nemojte me krivo shvatiti
Bio sam u rasulu Hodate u redu
Stvari iskaču pred vama Kao demoni s motornim pilama
I ljudi koze, klaunovi u toplesu Odbjegli zatvorenici traže pomoć
Jedva prolazim Govorim „ne, molim vas, ne”
Ali ono zbog čega Nekontrolirano vrištim
O, Bože!
Noge mi otkazuju Ne zbog duhova ili goblina
Ne, to je druga posjetiteljica
Mlada profesionalka, ne znam zašto
U elegantnoj Madewell odjeći
Nije odjevena ekscentrično Nije bila gotičarka
Bila je rođakinja
I iz nekog razloga Nakon svih tih jezivih sranja
Pogled na ovu 28-godišnjakinju Koja ne radi ništa čudno
Pogađa me u G-točku užasa Vrišteći padam na pod
Govorim: „Oprostite, ne znam Zašto ovako reagiram”
Da bi ublažila moj užas, ona maše
Zbog čega vrištim još jače
Vrištim kao Shelley Duvall Na ženu koja mi maše
Kao gradonačelnica na paradi
Dok glumci Zbunjeno gledaju
Pitaju se zašto ih je zasjenila Ova benigna osoba
Koja bi se neprimjetno uklopila u
Uvodnu
najavu
Regalovog
filma
A najgore je to Što stoji odmah iza mene u redu
Vidjela je sva ostala jeziva sranja
Na koja nisam ovako reagirao
Kao što je starac prikovan Za krevet
Dječak koji nosi brnjicu
Izgovara rečenice iz Jerry Maguirea
„Pomozi mi da ti pomognem”
Da joj barem mogu objasniti Da sam samo irski katolik
Koji ne vrišti Dovoljno često
Držim sve u sebi
Kao kad sam 2014. Toliko glasno povraćao
Da mi je partnerica nazvala mamu I pitala je: „Je li ovo normalno?”
Mama je rekla: „Da, Chris povraća vrlo performativno”
Činjenica da me najviše prestrašila Druga posjetiteljica
Baca novo moderno svjetlo Na ukletu kuću
Svi se posjetitelji pitaju „Zar smo mi čudovište?”
Mrzim to sranje
Znate kako u novim hororima bude.
Sitan i čupavi tip
Ali onda kažu: „Ne, radi se o sezonskoj alergiji”
Odjebite
Nemojte mi reći da je Naslijeđeno zlo
O majčinstvu
Radi se o tome koliko su zastrašujuće Gole odrasle osobe
Pod fluorescentnim svjetlima
Hvala, Chicago.
Puno hvala.
Prijevod titlova: Mia Martic