Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Chicago!
Kiitos paljon.
Kuvaamme erikoisjaksoa. Yritän laajentaa yleisöä -
muihinkin kuin veitsen tanssiaisiin tuoneisiin naisiin.
Nyt asun Los Angelesissa, vaikka kaikki luulevat,
että asun Rhode Islandilla siideritilalla.
Kaikki luulevat, että elän pimeydessä,
mutta asun nyt Los Angelesissa.
Sain heti sakot liikenteen vaarantamisesta.
Poliisi sanoi: "Kävelet kamalan eloisasti."
Se oli totta. Siinä vaiheessa -
ratsastin kaduilla melko koreasti.
Mutta olin ujo.
Hymyilin yhtä vienosti kuin Paul Dano.
Hänellä on iso naama ja pieni hymy, jota A24-tuotantoyhtiö rakastaa.
Olisipa joku kertonut,
että pieni hymy on pahempi kuin ei hymyä lainkaan.
Heidät pitää saada heti täältä ulos.
Tänään ei karnevaaliklovneja.
Maailmanpyörää ei valvo kukaan.
En halua sitä omalletunnolleni.
Varovasti. Minä alasti olen kuin...
Vähän kuin tyttö olisi kadonnut vuosituhannen vaihteessa -
ja olisi syönyt koirien kermavaahtoannoksia 25 vuotta.
Pieniä määriä kermaa.
Aiempi erikoisjaksoni -
sai kyseenalaistamaan pronominini.
FBI.
Sanokaa te, olen edessänne.
Odotan, että Gen Z lähettää minulle kunnon sukupuolidiagnoosin postissa.
He taitavat olla perillä -
siitä. Olen liian passiivinen.
Identiteettini on aina ollut se,
miksi tarjoilijat kutsuvat minua.
Koko ikäni ajan. Olen ollut lapsi, nainen, Chris,
mies.
Olisin helposti voinut livahtaa pelastusveneeseen.
"Miksi otitte hänet?"
"En tiedä, katso pikkuhousujen rajoja.
Häpykarvoitus näkyy."
Siinä meni pieleen.
Takaisin nollapisteeseen.
Käsitykseni maskuliinisuudesta on aina ollut vinoutunut,
koska olin koulun orkesterissa.
Niin tekin olitte, tiedän sen.
Tiedän sen.
Käsitykseni maskuliinisuudesta on aina ollut vinoutunut,
koska olin koulun orkesterissa. Vielä tänäkään päivänä -
en ole nähnyt kehittyneempää miestä kuin koulun tuubansoittajan.
Kun äärioikeisto kysyy:
"Missä kaikki kunnon amerikkalaismiehet ovat?"
He huolehtivat "Greensleevesin" bassoäänistä takavasemmalla.
He saavat Dave Bautistan näyttämään Bernadette Petersiltä.
Voi luoja.
Mitä koulun tuubansoittajille tapahtuu hormonitasolla?
Jos normikokoiselle lapselle antaisi tuuban,
kävisi näin...
Silloin kuvaan astuvat nämä yli kaksimetriset pedot.
He ovat hyvin säyseitä.
Parrat ovat yhtä tuuheita kuin HBO:n minisarjoissa.
Kasvot ovat tuulen ahavoittamat kuin lossityöntekijällä.
He kierrättävät viskipulloa pysyäkseen lämpimänä.
Verikoira juo kaljaa kulhosta.
Yksi heistä vastaa kesken kaiken puhelimeen.
"Terve, poju.
Sinut haetaan harkkojen jälkeen."
"Onko sinulla lapsi?"
"Joo, hän on fuksi.
Hyvä poika, hankkiutuu toisinaan vaikeuksiin, mutta kuka nuori ei?"
Amerikkalaisessa mediassa -
jalkapallonpelaajat esitetään isoimpina,
koska he ovat aggressiivisimpia.
On helvetillistä olla melkein valtava.
Se taas tuo rauhaa ja tyyneyttä,
kun on oikeasti valtava.
Kunnon jättiläiset eivät tarvitse puolestapuhujaa.
Vähän kuin tanskandoggi vastaan saksanpaimenkoira.
Kun luulen jotenkin ymmärtäväni maailmaa -
ja haluan taas hämmentää itseäni,
luen siitä, mitä varten koirarodut alun perin jalostettiin.
"Springerinspanieli jalostettiin alun perin -
etsimään kylästä lampi.
Sitten se etsi toista lampea, joka on kiinni ensimmäisessä.
Sitten se meni kylään kertomaan jollekin kaverille."
Piste.
Mitä se oikein tarkoittaa?
Koirarodun iän voi myös päätellä, kun:
"Clumberinspanieli jalostettiin alun perin etsimään kuoppia -
ja seisomaan niiden yllä, jottei paholainen hyppäisi niistä."
Taputatte vähän kuin varietee-esitykselle.
No niin, tanskandoggit vastaan saksanpaimenkoirat.
Saksanpaimenkoirat eivät saa hetkenkään rauhaa.
Ne ovat jatkuvasti sekaisin.
Ja ne ovat maan koirien eliittiä.
Poliisikoiria.
Poliisi koiran kanssa ei koskaan -
vaikuta siltä, että koira olisi hallinnassa.
Poliisit tekevät lentokentistä tottelevaisuuskoulutusalueita.
Kurittomalla saksenpaimenkoiralla on "poliisikoirakokelas"-liivi,
ja se juoksentelee jonkun niskatyyny suussaan.
Poliisit kulkevat perässä: "Älkää katsoko, sitä koulutetaan!"
Yhtä hyvin heillä voisi olla poliisirapuja, ne sentään...
Ne sentään pysyisivät yhdessä ja samassa paikassa.
Jos näen turvatarkastajamiehen tai naisen...
Melkein kerjäsin kaameita kommentteja.
Jos näen heidän seisovan ravun vieressä, en edes halua tietää.
Jos rapu iskee silmänsä teihin...
Silloin nesteet vain kaataa pois.
Ja minä olen empaatti.
Jos teillä olisi edes hitunen empatiastani, olisitte pois pelistä.
Olisitte kaikki lepositeissä.
Vähän kuin Vuosi elämästäni -elokuvassa.
Tunnen sen, että joku poikaystävistäsi laittaa viestiä.
"Hei, Chris.
Kiva se poliisirapusketsi.
Vaikka se oli hauska,
siinä on myös perää.
Joillain Turkmenistanin alueilla..."
Voi luoja.
"Tietyt turvatarkastajat ovat käyttäneet äyriäispoliiseja.
Kyseessä ei ehkä ole sama rapu kuin sketsissäsi, mutta..."
Kiitos, Thomas, blokkaan sinut nyt.
Kaikki tuntemani ihmiset -
ovat yhtäkkiä löytäneet viiksekkään sulhasen.
Ne miehet pukeutuvat kuin Robin Williams Lainahöyhenissä.
Reidet ovat paksut.
Aivan kuin heillä ei olisi menneisyyttä.
Aivan kuin Hinge olisi saanut paljon valituksia -
ja alkanut tuottaa näitä...
He kaikki luulevat olevansa häissä kaiken keskipisteenä.
"Chris, sinun pitää tavata Thomas.
Hän on tosi hauska. Sukatkin ovat hassut."
Jos hän ei pysty sukkia parempaan...
Sellainen mies menee piiloon, jos putoat gorilla-aitaukseen.
"Pystyt siihen, kulta.
Olet niin vahva ja itsenäinen, että pystyt siihen."
"Ei, Chris, Thomas on tosi hauska.
Hän viihdyttää häissä modernilla tanssilla."
Modernissa taiteessa ei ole mitään viihdyttävää.
Minun asuni ei ole kulttuurianne.
Moderni tanssi pitää lamppuni palamassa -
ja maksaa astronomiset eläinlääkärilaskuni.
Koska koirani Erik söi Smart-auton.
Ja kyllä, Erik kirjoitetaan K:lla.
Thomasko on niin hauska? Miten congan johtaminen sujuu?
Kaikki ovat hauskoja, kunnes vaaditaan johtajuutta.
Congan johtaminen vaatii kuria,
visiota ja itsehillintää.
Pitää edetä hitaammin kuin luulisi.
Seuraajat ovat sinusta riippuvaisia.
Ikähaitari on laaja.
On kolmevuotias honkkeli homppelin alku,
jälleen langennut sulhaspoika -
ja koko maan vanhin nainen.
Jos teet jotain hullua, congakulkueesta tulee kasa.
Se vasta on synkkää kaaosta.
"Älä nyt viitsi, Chris. Thomas on hauska."
Olen nähnyt, mitä hauska on.
Olen kokenut sen.
Asuin opiskeluaikoina kaverin kanssa,
joka hyppäsi kakkoskerroksesta potkaisemaan miestä,
joka kusi taloamme vasten.
Se oli hauskaa.
Missä Thomas on, kun taloosi kustaan?
Minäpä kerron.
Hän soittelee artesaanijätskifirmaan -
ja kyselee, koska uusi ube-maku tulee.
"Verkkosivuilla sanotaan 1. syyskuuta, mutta se meni jo."
Ja naiset, Thomas,
jos hän pistää kutsumaan itseään pisimmällä versiolla nimestään,
häntä ei haittaa tuhlata aikaanne.
Minun piti vuokrata auto.
Kun auto ajettiin luokseni, soi funk-musiikin aateli.
Kun auto luovutettiin minulle, kanava vaihdettiin NPR:ksi.
Sanatonta roustaamista.
Olen vienyt kiertueeni laajalle,
ja tuo hyytävä hiljaisuus...
Aloitetaan alusta.
Tykkäätte siitä, kun improvisoin.
Chicago on huumorikaupunki ja tykkäätte siitä.
Täällä Seth Meyers pääsi vauhtiin.
Minun piti tulla sinne, missä Seth oppi kolmen säännön.
Second City -teatteri on kouluttanut teidät.
Bobby Moynihan on antanut julmaa oppia.
Hyödytöntä, en voi käyttää mitään, mitä sanon.
Haluan antaa tunnustusta valomiehelle, joka nappasi Osaman.
Minun piti hankkia vuokra-auto, ja kun sitä tuotiin minulle,
autossa soi funk-musiikin aateli.
Kun auto annettiin minulle, kanava vaihdettiin NPR:ksi.
Sanatonta roustaamista.
Tiedän, että jotain minusta huokuu,
mutta "mies, joka nauraa radion ajankohtaisohjelmalle"?
Ja kutsuu tomaatteja kauniiksi?
Sanokaa, ettei se ole totta.
Ajattelin vibojani hienovaraisemmiksi.
Näytän siltä kuin minulla olisi asiaa Imogen Heapille.
Antakaa minulle viisi minuuttia hänen kanssaan.
Kuulin hänen viestinsä "Hide and Seek" -kappaleessa.
Kuuntelin siis NPR:ää. Se ei ole enää NPR.
Etsin tietoa, ja NPR, on että:
"Mikä on zaddy?
Tänään selvitämme asian."
He haastattelevat nuorinta mahdollista henkilöä,
eli 39-vuotiasta Washington D.C:stä.
Hän vastaa päin persettä. "Zaddy on zombin isä."
Vanhempia milleniaaleja käy sääliksi. He ansaitsevat tunnustusta.
He valmistautuivat maailmaan, jota ei yhtäkkiä olekaan.
He käärivät labratakkiensa hihoja -
ja kävivät opettajiensa kanssa monimutkaisia keskusteluja.
Nyt he ovat yhtäkkiä maailmassa, jossa Shrek seksualisoidaan.
Se on ihan perseestä.
Me nuoremmat milleniaalit, vaikka näytänkin viisikymppiseltä...
Kukaan ei käskenyt laittaa aurinkorasvaa solisluille.
Siksi näytän Greasen lukion sihteeriltä.
Me nuoremmat milleniaalit opimme ottamaan etäisyyttä -
Irakin sotaan ja Garden State -elokuvaan.
Minä olin...
Jos Zach Braff pääsee pälkähästä...
Pitää oppia lentämään kropan yläpuolella.
Zach Braff, Tumnuksen toinen tuleminen.
Yhtä aikaa beta, mutta psykoottinen. Kuten lentoemäntä.
Tuntuuko teistä koskaan, että lentoemännät tappaisivat,
jos lentäjää ei olisi?
He vihaavat meitä.
Muistatteko, miten vuonna 2021 ihmisiä teipattiin tuoleihin?
Se ei minusta ollut oikein.
En ota heiltä vastaan ruokaa.
Aikuiset bisnesmiehet huutavat: "Keksejä!"
"Suolarinkeleitä!"
Minä sanon: "Ei kiitos."
Vain silloin olen kuin ammattilumilautailija.
Älä käytä lumilautailijarepliikkiä.
Heti kun luulen voittaneeni teidät puolelleni,
jätättekin minut pihalle pitelemään yoniani.
Mistä puhuimmekaan? Vanhemmista milleniaaleista...
Haluan perustaa heille turvasataman,
jossa he voivat pelata ultimatea rauhassa!
Ja sanoa "siistii" yhteen ääneen!
Ja nauttia kesäkurpitsoista.
Niistä he pitävät, voi luoja.
Jos minulle tarjotaan kesäkurpitsaa, sanon, ettei olla koulussa.
Se on kuin kurkku, joka menetti kaiken kasinolla.
Vanhemmat milleniaalit voivat vertailla -
Trader Joe's -snäksejä. Se kauppa on minulle pakkomielle.
Olen siihen fiksoitunut.
Siitä pitää puhua joka ilta.
Suosikkijuttuni juuri nyt on,
tiedättehän, miten tuotteita vedetään takaisin?
He ovat täysin häpeämättömiä.
He eivät ota mitään vastuuta -
ja saavat ostajan tuntemaan syyllisyyttä.
Se on loistavaa.
He ilmoittavat asiasta rypistyneellä paperiarkilla,
joka on lattianrajassa. "Hei.
Melonista löytyi ihmisen jäänteitä.
Et kai sinä sitä ostanut?"
Se on kuin yläastelaisten pomotustaktiikka.
Kasiluokkalainen huppari päällä jonkun pyörän kimpussa.
"Kivennäisvedestä löytyi ankeriaita."
"Ei kai kukaan ostanut mozzarellaleipiä?
Niistä löytyi Jimmy Hoffa."
"Mochissa oli luoteja, jäbä.
Aika sekopäistä, jos ostit sellaisen."
Kaikki, jotka ovat astuneet... Kaikki päättyy salmonellaan.
Jos astuu Trader Joe'siin huhti- ja marraskuun välillä,
kärsii sukupolvien mittaisesta salmonellasta.
Kyllästyttää, kun eläimiä syytetään viruksista.
"Hevoset aiheuttavat tätä."
Hevoset eivät tee paskaakaan.
Oletteko koskaan saaneet yhtäkkiä tietää hevosen olevan jo 35-vuotias?
Ihan mahtavaa.
"Muistatko Fleet Foxesin?
Folkin piti tehdä paluu!"
Otsa otsaa vasten.
Masuaika on suuryritysten miehille.
Mielen yhdistäminen tamman kanssa on kunnon vallankumouksellisille.
Sitä Swayze teki viikonloppuisin, kuvasi DD:tä.
Tekstityksissä lukee Dirty Dancing, mutta DD on...
Eivät hevoset viruksia aiheuta,
vaan varmaan se tyyppi, joka ei pese valurautapannuaan.
Kuinka sairaiksi heidän piti tulla,
jotta he lakkasivat paasaamasta siitä, ettei pannua saa putsata?
He olivat Amerikan äänekkäin joukko 2010-luvulla.
"Ei, kulta. Rakas.
Hetkinen nyt. Ei sitä tarvitse putsata.
Ei saippuaa, se irrottaa pintakäsittelyn."
Minkä pintakäsittelyn?
Onko kyse siitä viruksesta, joka tappoi Pikku naisten Bethin?
Se valurautapannu liikkuu itsekseen öisin.
Kombuchasieni liikehtii.
"Kombucha, kombucha."
"Tänä iltana häivytään täältä, Kombucha."
"Kombucha?"
"Passi löytyy senkistä.
Pistetään Indochinot päälle.
Sitten lennetään Kanadaan.
Kun pohjoiset ystävämme näkevät kohtalomme...
En ole saanut pestä edes kainaloita -
sen jälkeen, kun Romney oli ehdolla."
"Romney, Romney."
"Niin!
Astu selkääni, Kombucha-sieni. Tule nyt."
"Kombucha, kombucha, kombu, kombu."
"Juuri noin! Voi paska, sieltä hän tulee. Äkkiä!
Teeskennellään hänen tyttöystäväänsä. Ota ukulele!"
"Hei, kulta. En tiennyt, että tulisit niin pian mocktaileille."
"Kombucha, kombucha."
"Miksi käytät turvasanaamme, kulta?"
Ja siinä se oli. Miltä se tuntui?
Vuonna 2014 aioin puhdistaa valurautapannuni.
"Niitä kavereita ei näy. Ei näy parransänkeä.
Laitan ihan pikkuisen tiskiainetta."
Sitten yksi niistä kavereista vain ilmaantui keittiööni -
ja laittoi kätensä ylleni kuin ATK-opettaja.
Muistatteko sen, miten sitä joutui opettajan pauloihin?
Ei se niin kamalaa ollut.
Siinä sitä oppi päästämään irti.
Kävin muuten Whole Foodsissanne.
Cheddar on vuosi vuodelta terävämpää.
Yleisöni antaa helliä yläfemmoja.
Pysäytyskuva näyttäisi kädellisten käytöksen esitteeltä.
Kaikki tietävät, etten kestä minkäänlaista painetta.
Kyllä, cheddar on vuosi vuodelta terävämpää.
Kun minä... Suosikkiosani ruokakaupasta...
Menen suoraan cheddarien luo.
Tavallista cheddaria. Kyllä.
Keskikypsytettyä.
Terävää cheddaria, kyllä.
Todella terävää cheddaria, menoksi!
Oikeasti terävää cheddaria? Vittu!
Olen, että: "No niin!
Pidetään bileet käynnissä!"
"Otan Tillamookin Psycho-cheddaria!"
"Hei, vanha nainen, hiljaa nyt."
"Etsit kuulemma Tillamookin Psychoa."
"Luulin, että Biden kielsi sen."
"Biden sai lähtöpassit."
"Odota siinä."
Sitten esiin tulee mies nahkahousuissa ilman pikkuhousuja.
"Sinä kuulemma biletät."
"Anna sitä, mitä Bernie Sanders vetää,
ennen kuin pitää jarrutuspuheen."
"Mistä tiedän, ettet ole poliisi?"
"Olisiko poliisi näin intona?"
"Selvä, hyvä on.
Ihan rauhassa, ota pikku pala."
"Voi vittu."
"Voi paska."
"Kovaa kamaa."
"Kuulen Wilcon tänne asti."
"Näen Terry Grossin!"
"Päästä hänet sisään."
Puhun NPR:stä paljon paskaa,
mutta yksi henkilö, joka pitää kaiken brutaalina,
on Terry Gross.
Hyvänen aika.
Haastattelijoita on monenmoisia,
kuten Jimmy Fallon kortsu päässään.
Se hallitsematon jännitys,
joka jokaisessa Fresh Airin jaksossa vallitsee,
on virkistävää.
Aivan kuin jokainen jakso olisi nauhoitettu -
elävien ja kuolleiden välisessä tilassa.
Vieras istuu keskiaikaisen pöydän toisessa päässä -
ja Terry toisessa putsaamassa asettaan.
Viimeisin suosikkihetkeni Daavid ja Goljat -tyyliin vuodelta 2019 -
oli kun Gross haastatteli Adam Driveria.
Tiedättekö te sen? Jakso hylättiin,
koska hän pelästytti laivaston Adam Driverin.
Pikku Terry Gross, alle metrin mittainen.
Driver säikähti niin, että pakeni -
koko haastattelusta.
Hän ei kai tykkää kuulla omia töitään.
Gross kidutti häntä niillä.
Hän soitti pätkän Marriage Storysta.
Hän kidutti Driveria sillä.
"Terry, älä!"
Terry teki vain näin...
Kunnes Adam sitten lähti.
Me emme tiedä, mitä tapahtui, koska siitä ei ole todisteita,
mutta kuvittelisin, että Terry lähti perään.
Paineli kadulla Driverin perässä kuin Terminaattori.
Piteli Bluetooth-kaiutinta, josta kuului Driverin laulua.
"Adam, olen haastatellut paljon narttuja,
mutta harva vetää sinulle vertoja.
Odottaisin tätä 'en kestä kuunnella omia töitäni' -juttua -
Johnny Deppiltä kaikkien huivien ja hattujen vuoksi.
Mutta sinulta odottaisin enemmän testosteronia -
pumppaamassa siemenjohtimissa."
"Terry, ole kiltti!"
"Teit Girlsistä oman OnlyFans-tilisi,
ja nyt kastelet kalsarisi pätkästä,
jossa kuulostat rikkaalta kakaralta, joka laulaa synttäreillään karaokea.
Sinussa on kiehtovaa se, miten apinamainen -
ja pelokas olet yhtä aikaa.
Kun saan sinut kiinni, ja kyllä minä saan...
Haluan kiivetä sinuun ja syöttää sinulle banaanin."
Sitten Gross saa kontaktin.
"Terry, ei!"
"Et saa kutsua minua Terry Grossiksi.
Se on lempinimeni. Oikea nimeni on Teresa Ällöttävä."
Nolasin hiljattain itseni Lin-Manuel Mirandan edessä.
Näin siinä kävi.
Hän vastasi johonkin, mitä laitoin Instagramiin.
"Heko heko, tämä on hauskaa."
Menin ihan sekaisin.
Kun sain viestin, olin Starbucksin ulkopuolella.
Siellä soitettiin Mirandan laulua Maija Poppasesta.
Se on nuohouslaulu. Se menee näin...
Se tuntui kohtalokkaalta.
"Kuvaan tämän ja lähetän sen Lin-Manuel Mirandalle.
Meidän välillemme syntyy side."
Luulin, että voisin muokata videota, mutta se vain lähtikin matkaan.
Lähetin siis Lin-Manuel Mirandalle -
kaksiminuuttisen videoklipin -
Starbucksin ulkopuolelta.
Olin liian kaukana, jotta musiikki kuuluisi.
Onneksi oma hengitykseni kuitenkin kuului.
"Tästä Lin tulee pitämään."
Eli tiivistettynä,
Lin-Manuel Miranda kirjoittaa harmittomasti:
"Heko heko, tämä on hauskaa."
Kuluu yksitoista minuuttia.
Sitten hänelle lähetetään synkkä videonpätkä.
Siinä näkyy Starbucksin brutalistinen ulkopuoli.
Kalifornian San Bernardinosta.
Hengitykseni pihisi mikkiin.
Mitä hän vastasi? "Nähty klo 12.23."
Tuskin minua nähdään Vaiana 9:ssä.
Vietän liikaa aikaa Starbucksissa, tykkään makeasta.
Mutta en syö jälkkäriä julkisesti. Naamani on silloin liian graafinen.
Toisinaan kyllä,
ollakseni sosiaalinen, käyn ystävien kanssa jätskillä.
Olen aina järkyttynyt siitä, mitä jäädytetyt jälkiruoat -
saavat tehdä, mitä Oreoihin tulee.
On paljon yleispäteviä päällisiä, kuten mansikkakastike,
suklaahippuset ja vaahtokarkkisoosi.
Sitten on kasa epämuodostuneita Oreoita.
Ensisilmäyksellä mietin: "Onko tuo nokea?"
Ei, se on Amerikan ykköskeksi,
joka on pahoinpidelty tunnistamattomaksi.
Aivan kuin kartelli yrittäisi sanoa jotain.
Aivan kuin noita olisi jauhanut niitä koko talven.
"Melkein valmista!"
Voi jösses!
Oreot ovat ikonisia.
Eivät ne tarvitse ilmaista mainosta.
Vähän kuin dame Judi Dench -
myisi Instassa vibraattoreita.
"Käytä koodia DENCH -
naidaksesi itsesi uudelle tasolle tänä ystävänpäivänä."
Voi Kristus.
En ole koskaan nähnyt yhtiön pitävän tuotemerkistään -
yhtä löyhästi huolta kuin Nabisco Oreoista.
Jos Milano-kekseille tehtäisiin näin, Pepperidge Farm hankkisi pommin.
"Saimmeko Milanot? Tarkistakaa, onko Sausalitoja!"
Kuka sairas mulkku oikein johtaa Nabiscoa?
Toinen tunnettu jätskinpäällinen on M&M-karkit.
Mutta niiden edustaja ilmeisesti -
sanoi, että niitä voi käyttää, jos niitä ei satuta.
Herra Nabisco taas puhui jätskimaailman -
kanssa puhelimessa,
ja jätski-ihmiset sanoivat: "Herra Nabisco,
olisi valtava kunnia työskennellä arvokkaiden Oreoidenne kanssa.
Ne sopisivat loistavasti jäätelömaailmaan.
Lupaamme noudattaa kaikkia periaatteita,
joita Amerikan ykköskeksin yli 50-vuotisen historian -
kunnioittaminen vaatii."
"Tehkää niille, mitä haluatte.
Häpäiskää ne.
Alistakaa ja nöyryyttäkää niitä.
Pilkkokaa ne."
"Selvä, hyvä on.
Kyllä me voimme ne pilkkoa,
mutta lupaamme tehdä niin tasaisen yhtenäisesti..."
"Tehkää se joka kerta eri tavalla.
En halua, että asiakkaani silpomisessa on mitään logiikkaa.
Laittakaa ne Minigrip-pussiin ja pankaa krapulainen teini -
tallomaan niitä taukohuoneessa."
"Pistetäänkö täytekin mukaan?"
"Toisinaan."
"Miksi teet tämän?"
"Koska voin tehdä niin."
Aivan sama dialogi pätee häneen,
joka edustaa Eugene Levyä, mitä mainostöihin tulee.
Tämä tulee kuulostamaan keksityltä.
En ole keksinyt tätä.
Kävin ystäväni häissä. Ne olivat kaupungintalolla.
Minulla oli maskuliinisin asuni sitten ensimmäisen ehtoollisen.
Olin ihan zoot-puvussa.
Kun se oli ylläni,
se tuntui oudon vapauttavalta.
Hypermaskuliininen asu ylläni -
kuin sukelsin aaltoon, jota olen vältellyt koko ikäni.
Oli seksikästä antaa sille periksi.
Ajattelin, että voisin tehdä niin useamminkin.
"Ehkä minä vain rajoitan itseäni.
Tunnen oloni seksikkääksi. Olen elossa. Tämä on kiinnostavaa."
Juuri sillä hetkellä vanhempi nainen käveli ohi,
osoitti minua ja sanoi: "Frances McDormand?"
Kyseessä ei ollut hassutteleva, trendikäs nuori nainen.
Nainen oli riittävän vanha ollakseen nimeltään Priscilla.
Hän oli varma siitä, että olin Frances McDormand.
Juuri kun olin seksuaalisen uudistumisen partaalla -
Suge Knightin tyylisessä puvussa.
Jos aiotte kulkea sormi liipaisimella -
ja diagnosoida ihmisiä Frances McDormandiksi...
Älkää ampuko, ennen kuin näette heidän Oscarinsa -
Jostain mainostauluista Missourissa.
Jos pelaatte jonkinlaista Pokémon Go -versiota...
Mutta siinä etsitään... Jos pelaatte Frances McDormand Gota -
jossain päin maailmaa...
Hän sanoi: "Frances McDormand?" Minä sanoin: "Ei."
Nainen sanoi: "Ai."
Frances McDormand oli minun ikäiseni, kun hän kuvasi Fargon.
Ei nainen sanonut: "Frances McDormand Fargon aikaan?"
Hän vihjasi: "81-vuotias Frances McDormand?"
Minua pänni kovasti,
mutta sitä pahensi vielä se, miten kaverini riemastui.
Hän vain seisoi ja nautti siitä,
aivan kuin olisi saanut energiahoitoa.
Kämmenet avoimina.
Frances McDormand.
Se nimi on kuin tehty tähteyttä varten.
Osa nimistä vain toimii.
Nimen pitää olla yhtä vaivaton kuin aivastus.
Tracy Chapman.
Boulder, Colorado.
Jigglypuff, Wigglytuff. En joudu edes yrittämään.
Osa nimistä taas ei toimi.
Opinahjoni uusi rehtori lähettää massasähköposteja,
ja hänen nimensä ei vain toimi.
Marc.
SKIDMORE COLLEGEN REHTORI MARC C. CONNER
C!
Conner!
Jos etunimen ja toisen nimen välillä tarvitaan energiajuomaa,
silloin täytyy vedota ylempään tahoon.
Marc C:n sanominen on kuin tekisi näin...
Tuo tuntui navassa.
Aivan kuin tekisin burpeita mäessä.
Marc!
C!
"Pystyt siihen kyllä, kaveri."
"Kuka sinä olet?"
"Asun tien toisella puolella. Näin, miten pompit mäessä."
"Pystyt siihen kyllä, kamu."
Conner!
Haluan olla Marc C. Connerin Justin Timberlake The Social Networkista.
Haluan viedä hänet syömään sushia, häikäistä hänet omenamartineilla -
ja sanoa ohimennen: "Muuten, yksi juttu.
Unohda se C."
Trent Reznor, Trent Reznor...
"Tai Marc, jos C on niin pirun tärkeä,
jätä Marc ja Conner ja käytä pelkkää C:tä."
Alkaako hän kutsua itseään C:ksi?
Lähetän hänelle pikkuhousuni.
Tuskin olette nähneet Seth Meyersin tekevän näin mikillä.
Lorne Michaels villiintyisi, jos näkisi tämän.
Hoin itselleni koko päivän: "Älä puhu Seth Meyersista.
Yritä selvitä illasta mainitsematta häntä."
Jos hän alkaa kutsua itseään C:ksi,
hän lähtee kiertueelle Killer Miken kanssa.
Marraskuussa hän tekee jo taustalla -
kunnon C-Walkia.
Pelästyittekö, kun kaaduin jakkaran kanssa maahan?
Vähän, se oli kunnon tömähdys.
Ei hätää, yhteisö on aina ollut minusta huolissaan.
Siitä on hyvä tarina. Olin kutosluokalla -
vuosiluokan siisteimmän tytön järvibileissä.
Tytöllä oli kasiluokkalainen isoveli, joka oli tunnettu psykopaatti.
Hän vietti hetken nuorisovankilassa hakattuaan aikuisen vartijan.
Massachusettsin järvinuorten kanssa ei pelleillä.
Eli saavuin järvibileisiin,
ja veli oli laiturilla -
heittämässä tovereitani järveen yksi toisensa jälkeen.
He olivat kaikki jonossa kuin huvipuistossa.
"Hyvältä näyttää." Minäkin menin jonoon.
Kun oli minun vuoroni, hän kysyi:
"Oletko varma tästä, Chris?"
"Ensinnäkin, en tiennyt, että osaat puhua.
Toiseksi, mitä sellaista näet minussa,
mikä yhtäkkiä herätti empatiasi?
Heitä minut järveen!"
"Ei, Chris, en voi tehdä sitä."
"Heitit juuri nelosluokkalaisen yli kymmenen metriä ilmaan.
Heitä minut veteen."
"Mikä siellä maksaa?"
"En tiedä, jokin minussa ei sopinut heitettäväksi."
"Näen sen kyllä.
En oikein osaa pukea sitä sanoiksi.
Saksaksi tai japaniksi siihen on varmasti jokin termi.
Kappaleen mittainen."
"No niin, Chris, me teemme näin.
Pidän kiinni vyötäröstäsi, ja kolmannella heität itsesi -
suoraan järveen."
"Lavastammeko sen?
Tulin tänne teatteria pakoon!"
Valot pois, tuottaja Mike Birbiglia.
Mike Birbiglia, voi Kristus.
Aivan kuin isä ja poika -
olisivat samassa ruumiissa. Voi luoja.
Hän näyttää siltä kuin myisi FBI:lle sanapelin vastauksia.
Aiemmin puhuimme Marc C. Connerista.
Kävin koulua...
Hän on Skidmoren rehtori. Kävin collegen siellä.
Viime lomalla...
En kyllä usko lomiin.
Minusta ne ovat lapsia ja Dua Lipaa varten, ja...
Viimeksi olin lomalla vuonna 2017,
ja silloin tili meni miinukselle luksushattukaupassa.
Kauppa oli New Yorkin Saratoga Springsissä.
Se on ravikaupunki. Siellä on häijyjä varakkaita.
Minä ja kaverini olimme nostalgiafriikkejä.
Palasimme siis...
Nostalgiaa on kuulemma pidetty -
vakavana mielenterveyden häiriönä pioneerien aikaan.
Siitä saattoi joutua karanteeniin.
Jos siis teki näin...
"Olisipa taas joulu."
"Tulkaa pois sieltä, pojat.
Hän ei voi hyvin."
"Miksei, isi? Onko se pilkkukuume?"
"Ei, se ei ole pilkkukuume.
Se on nostalgia.
Kuunnelkaa, pojat.
Jos näette isän parin viskin jälkeen -
sytyttävän kynttilän ja selaavan Facebook-kuvia taaksepäin...
Samalla kun kuuntelen Animal Collectivea -
tai Passion Pitiä...
Tehkää minulle palvelus ja tappakaa minut kuin hyttynen.
Tehkää isille peruuttamatonta vahinkoa."
"Kuulostaa vähän äärimmäiseltä, vai mitä, isi?"
"Ei, tiedättekö, mikä on äärimmäistä?
Se, kun kaipaa vuoden 2008 Girl Talk -konserttia.
Se oli vain hän ja kaksi kajaria!"
Eli...
Hattukauppa, jossa tilini meni miinukselle...
Sen nimi oli Hatsational.
Luksuspäähineiden kysyntä on niin kovaa -
New Yorkin Saratoga Springsissä, että kauppoja on kaksi,
150 metrin päässä toisistaan.
Siitä kaupasta pitää tietää, ettei aika kulu siellä -
samalla tavalla kuin mihin olemme tottuneet.
Siellä päsmäröi 14-vuotias poika,
ja hän tietää arvonsa.
Hänellä on muodollinen asu, en nyt puhu smokista,
vaan jazz-ajan pohattojen tyylistä.
Ja hän on... Hän on hiljainen, muttei ujo.
Hän ei vain kunnioita asiakkaita riittävästi puhuakseen kovempaa.
"Anteeksi, mitä sanoit?"
Siellä on töissä vanhempiakin naisia, mutta ipana on johdossa.
Ikäluokkien kanssakäyminen on kuin Miyazakin kirjoista.
Heillä on käytössä omia tuotteitaan, eli hatut löytyvät heidän päästään.
Ne ulottuvat koko kroppaan.
Pojan sitoo moderniin aikaan vain se,
että hänellä on raudat ylä- ja alahampaissa.
Teimme sen virheen, että yritimme tehdä hänen olonsa mukavaksi,
koska olemme yli kolmekymppisiä ja hän esiteini,
mutta emme ottaneet huomioon sitä,
mitä luksuspäähineisiin käsiksi pääseminen tekee esiteinin egolle.
Emme ole nähneet lännessä mitään vastaavaa.
Lähin vertauskuva löytyy ehkä Tiibetistä,
kun Dalai Lama valitaan pikkupoikana.
Se nostaa egoa samalla tavalla. Poika on kuin olisi aina ollut siellä.
Aivan kuin hän olisi reputtanut velhokokeen 20-luvulla.
Hänen silmänsä olivat nähneet Preussin.
Ihan kuin hänet olisi kirottu työskentelemään hattukaupoissa.
Hänet voi nähdä toisessa myymälässä knalli päässä,
juosta toiseen myymälään, ja hän on...
"No totta kai.
Toki olen täälläkin.
Missä muuallakaan olisin?"
Hänellä on pystysuora fedora, aivan kuin -
Hannibal Lecterillä, kun hänet löydetään Costa Ricasta.
Hatsationalista pitää tietää myös, että hinnat ovat kohtuuttomat.
Hattuja kokeillaan, mutta ei osteta.
Minä ja miespuoliset ystäväni kokeilimme hattuja.
Olin hyvin kannustava.
"Jerry, näytät upealta tuossa hatussa."
"Buck, näytät tosi ranskalaiselta."
Esiteini vartioi parhaita hattuja -
salametsästäjiltä ja sotarikollisilta sekä muuten kelvottomilta.
Jos joku meistä kokeilee hattua väärin,
pasmat menevät sekaisin.
Pidimme hauskaa. Sanoin, että lähdetään.
"Kiitos kamalasti." Tietenkin toimin puhemiehenä.
"Kiitos paljon.
Oli tosi hauskaa kokeilla hattujanne.
Kiitos, me palaamme takaisin."
Kävellessäni ulos kuulin pojan kääntyvän vanhojen naisten pariin.
"Tiesin, että he ovat 'palaajia'."
"Anteeksi, mitä helvettiä sanoit?"
"Tiesin, että olette palaajia." "Mikä on palaaja?"
"Joku, joka kokeilee hattuja ja väittää palaavansa, muttei palaa."
"Mekö muka olemme palaajia?"
"Chris, häivytään täältä."
"En aio antaa tämän pikku art deco -paskiaisen...
Miespuolisen jazztytön -
solvata kavereitani.
En aio antaa tämän esipuberteettisen West Egg -nartun -
kutsua minua ja kolmea hienoa miestä 'palaajiksi'.
Termi on minulle täysin uusi.
Sillä ei ole kulttuurista painoarvoa.
Termi on syntynyt näiden jazzkauden myyjäpuoskarien -
vääristyneissä ja dementoituneissa mielissä.
Aion todistaa, ettemme ole palaajia..."
"Chris, joit aika paljon siideriä."
"En juonut.
En juonut paljon siideriä."
"Hei, poika.
Paljonko tuo hattu maksaa? Sinähän pidit siitä, Jerry?"
"En niin paljon, että ostaisin sen."
"Paljonko se maksaa?"
"Se on 120 dollaria. Miten niin?"
"Laita se kassiin."
"Eikä."
"Buck, sinähän pidit tuosta?"
"Näytin siinä aika ranskalaiselta."
"Laita sekin mukaan."
"Rory, sinäkö pidit tuosta?"
"Näytin siinä vähän 80-luvun Rod Stewartilta."
"Et näyttänyt, mutta otetaan se.
Ja se paska, mikä minulla oli päässä. Paljonko se tekee?"
"Se tekee 560 dollaria."
"Olemmeko me vieläkin palaajia?"
"Niin vähän ajattelinkin, mulkku."
"Olet ylittänyt tilisi."
Tiedän, mitä ajattelette. "Chris, miespuoliset ystävät?
Keitä he ovat? Anna jotain todisteita.
Tässä ei ole järkeä." No...
TILILTÄSI SAATTAA PUUTTUA VAROJA
SALDO MAKSUJEN JÄLKEEN: -93,30 DOLLARIA
Katsokaa tuota katumusta. Nähkää se näillä kasvoilla.
Katsokaa tätä traagista kolmikkoa.
Jos astuu baariin ja näkee heidän -
pakkaavan soittokamojaan, on kiitollinen, ettei nähnyt sitä.
"Luojan kiitos, emme nähneet 'Uptown Funkin' akustista coveria."
Hetki sitten meillä oli raskas keskustelu,
jossa myönsimme, ettemme ole pitäneet hattuja.
Enää ikinä.
Tiedän, mitä te ajattelette.
"Miespuoliset ystävät olivat siis totta.
Mutta se ilkeä teini, älä nyt viitsi, Chris.
Liioittelet omia harhojasi."
Enkö muka esittäisi todisteita?
Kenenä te minua pidätte?
Kenenä helvettinä te minua pidätte?
Luuletteko te, että tämä on minulle peliä?
Enkö muka ota työtäni vakavasti?
Luuletteko tätä joksikin helvetin peliksi?
Enkö muka toisi todisteita Illinoisin Chicagoon?
Kerron teille jotain, minkä tiedätte jo kehossanne,
jos ette älyllisesti.
Poika on heitä vanhempi.
Nämä kolme eivät ole hyviä ihmisiä.
He ovat tehneet asioita, jotka kylmäävät veren.
Mutta tämän muinaisen demonin vierellä?
He ovat Greta Thunberg.
Katsokaa, miten tiukka ote.
Poikaa yritetään pidätellä.
Poika hymyilee, koska tietää pääsevänsä irti.
Poika äkkiä pois täältä.
Miten niin kamerat eivät olleet päällä?
Anteeksi, anteeksi.
Oletteko koskaan saaneet rengaslukkoa? Ne ovat mahtavia.
Sellaisen saa, kun auto on ollut älyttömän kauan parkissa jossain.
Se on nöyryyttävää. Kuin autolla olisi narrinhattu.
Ihmiset ovat estottomia nähdessään rengaslukon.
Kirjastonhoitajat huutavat: "Voi paska!
Hän sai rengaslukon."
"Voi jösses! Onko tuo Crip Walk?"
Tykkään rengaslukossa siitä,
että se on modernin lain viimeinen muoto, joka tuntuu velhon vihalta.
"Olet ollut siinä liian kauan parkissa!
Nyt jäät siihen!"
Olette olleet mahtava yleisö. Päätetään show lauluun.
Kiitos paljon.
Dramaattisia valoja peliin. Kiitos.
Joskus multa menee ohi Asioiden pointti
Kerran kummitustalossa
Pelkäsin eniten Jotain ihan järjetöntä
Älä ymmärrä väärin
Olin koko ajan ihan romuna Sinne mennään jonossa
Esiin tulee juttuja Demoneita moottorisahoilla
Vuohi-ihmisiä, paidattomia klovneja Vankeja, jotka pyytävät apua
Hädin tuskin kestän sen "Ei, olkaa kilttejä"
Mutta se, mikä saa minut Huutamaan hallitsemattomasti
Voi luoja!
Se saa jalat pettämään Mutta ei ole mikään peikko
Ei, vaan toinen asiakas
Nuori ammattilainen En tiedä miksi
Asu on hyvän maun mukainen
Asu ei ollut outo Hän ei ollut gootti
Hän oli serkku
Jostain syystä Nähtyäni kaikki kummitusjutut
Tämä 28-vuotias siviili Joka ei tehnyt mitään outoa
Löysi kauhupisteeni Kaaduin maahan huutaen
"Anteeksi, en tajua, miksi näin"
Helpottaakseen oloani Hän vilkuttaa
Huudan vain lujempaa
Nyt olen huutava Shelley Duvall Nainen huitoo minulle
Kuin pormestari paraatissa
Kauhunäyttelijät ovat hämmentyneitä
Miksi heidät on päihittänyt Niin hyväntahtoinen ihminen
Että hän sopisi loistavasti
Regal
-elokuvateatterien
Näytöstä edeltävään
Esitykseen
Hänen kannaltaan on perseestä Että hän on takanani jonossa
Hän on nähnyt Kaiken muun oudon paskan
Johon en ole reagoinut näin
Kuten patjaan sidotun cockneyn
Pienen pojan koiramaskissa
Sanomassa Jerry Maguire -repliikkejä
"Anna minun auttaa"
Kunpa osaisin kertoa Että olen irlantilaiskatolilainen
Joka ei päästä huutojaan ulos Riittävän usein
Tukahdutan ne
Vuonna 2014 Oksensin niin lujaa
Että kumppanini soitti äidilleni Kysyäkseen: "Onko tämä normaalia?"
Äiti sanoi: "Kyllä, Chris on show-oksentaja."
Se, että pelkäsin eniten Toista asiakasta
Antaa aika modernin kauhukuvan Koko kummitustalosta
Kaikki asiakkaat miettivät: "Mekö olemme hirviö?"
Ihan kamalaa paskaa
Moderneissa kauhuelokuvissa koko juttu on:
Joku pikku metsäläinen
Mutta kyse onkin kausiallergioista
Haistakaa paska
Älkää sanoko, että Hereditaryssa
On kyse äitiydestä
Siinä on kyse siitä Miten pelottavia aikuiset
Ovat alasti loistevaloissa
Kiitos, Chicago.
Kiitos paljon.
Tekstitys: Sofia Olsson