Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Chicago!
Tack så mycket.
Vi filmar ett specialavsnitt. Jag försöker utvidga min fanbase
bortom kvinnor som tog med kniv till avslutningsbalen.
Jag bor i Los Angeles nu, fast alla tror att jag bor
på ett musteri på Rhode Island.
Alla tror att jag bor i ett tjejskjul i nattlandet,
men jag bor i L.A. nu.
En vecka efter flytten fick jag böter när jag gick över gatan.
Polisen sa ordagrant: "Du går så livligt."
Vilket var sant. På den tiden
gjorde jag en massa fantasirika gatudressyrsuppvisningar.
Men jag var blyg.
Så jag log mitt lilla Paul Dano-leende.
Ni vet Danos stora ansikte och lilla leende som gör A24 galna?
Jag önskar nån hade sagt
att ett litet leende är värre än inget leende alls.
Vi måste genast göra oss av med dem.
Jag sa, inga karnevalclowner ikväll.
Ett pariserhjul har lämnats utan övervakning ikväll.
Och jag vill inte ha det på mitt samvete.
Försiktigt, försiktigt. Min nakna kropp, det är typ...
Det är som om en tjej försvann i Y2K, och när de hittade henne
hade hon levt på hundkaffe de senaste 25 åren.
Bara lite grädde.
Jag gjorde en special för två år sen
och det startade en rikstäckande jakt på mina pronomen.
FBI.
Säg ni, ni ser det ju.
Jag väntar bara på att Gen Z ska skicka en genusdiagnos.
De verkar ha sån skit...
under kontroll. Jag är för passiv.
Jag har alltid identifierat mig enligt restaurangbeställningar,
utifrån vad servitören eller servitrisen kallar mig.
Hela livet har det varit barn, kvinnor, Chris,
män.
Vilket säger mig att jag lätt kunnat ta mig ombord på en livbåt.
"Varför fick han gå ombord?"
"Jag vet inte, kolla på troskanten."
"Man ser könshåret."
Där tappade jag dem.
Börja om på noll. Det är bra.
Mina förväntningar på manlighet var uppfuckade redan från början
eftersom jag spelade i skolorkestern.
Och jag vet att du gjorde det. Jag vet att du gjorde det.
Jag vet, jag vet.
Mina förväntningar på manlighet var uppfuckade redan från början
eftersom jag spelade i skolorkestern och fram tills idag,
har jag inte sett mer utvecklade män än en tubaist på mellanstadiet.
När alt-rightrörelsen säger typ:
"Vart har alla riktiga män tagit vägen?"
spelar de Greensleeves basstämma
längst bak i orkestern.
De får Dave Bautista att se ut som Bernadette Peters.
Herregud.
Vad händer hormonellt med tubaister på mellanstadiet?
Om du ger ett normalstort barn en tuba,
skulle de...
Så in kommer dessa vidunder på 215 centimeter.
Ytterst fogliga
Med de tätaste av skägg av typen miniserie på HBO. Bara...
Och den fårade fejan hos en färjearbetare.
Och de skickar runt en whiskyplunta bara för att hålla sig varma.
En blodhund dricker öl från en skål.
En av dem tar upp mobilen mitt i spelningen.
"Hej, ungen."
"Jag hämtar dig efter övningen, grabben."
"Har du barn?"
"Ja, han går första året."
"Härlig unge, hamnar i bråk ibland, vem gjorde inte det i den åldern?"
I amerikansk media
är det alltid fotbollsspelare som är de största,
för de är de mest aggressiva.
För det är ett helvete att vara nästan enorm.
Det är lugnt och fridfullt att vara...
stor på riktigt.
Verkliga giganter behöver inte reklam.
Det är som en grand danois jämfört med en schäfer.
Och varje gång det känns som om jag förstår världen
och jag bara vill sparka ner den i avgrunden,
läser jag om vad hundar avlades för, från början.
Det står typ: "Springer Spaniel avlades från början
för att hitta en damm i staden."
"Och sen såg den om det fanns en annan damm i närheten."
"Och sen gick den och berättade det för nån."
Punkt, slut.
Vad betyder det?
Man ser också hur gammal en hundras är när det står typ:
"Clumber spaniel avlades från början för att hitta hål
och ställa sig över dem ifall djävulen kom upp där."
Det känns lite som A Prairie Home Companion när ni applåderar så där.
Alltså, grand danois jämfört med schäfer.
En schäfer har aldrig upplevt ett ögonblick av lugn och ro.
Dessa hundar befinner sig ständigt i totalt kaos.
Och det här är den vanligaste hunden i landet.
Det är polishunden.
Har aldrig sett en polis med hund och tänkt:
"Hen har riktigt bra kontroll på den hunden."
Och poliser förvandlar flygplatser
till dressyrträning utan koppel...
med sina nyckfulla schäferhundar
med "polishund i träning" på västen,
och han springer omkring med nåns nackkudde i munnen,
och poliserna jagar honom: "Kolla inte, vi tränar honom!"
Och i det läget kan man lika gärna ha en poliskrabba,
som åtminstone...
Alltså, krabban håller sig stilla på samma plats.
Går jag genom säkerhetskontrollen och ser en kille, eller en tjej...
Där kunde det blivit dålig stämning på sociala medier.
När jag ser dem bredvid krabban vill jag inte ens veta vad planen är.
Och när krabban ger dig en menande blick...
så häller du ut vätskan.
Och jag har empati.
Hade ni ett uns av den empati jag har vore ni fjättrade vid sängen.
Ni skulle vara fastbundna vid ett sängskåp.
Typ i filmen Stulna år. Jag känner er energi.
Jag känner hur nån pojkvän DM:ar mig efter showen.
"Hej, Chris.
Älskade din sketch om poliskrabbor.
Även om den var skämtsam...
ligger det också viss sanning i det...
I vissa delar av Turkmenistan..."
"Åh, herregud."
"I säkerhetskontroller har man ibland använt
skaldjur inom poliskåren.
Kanske inte den krabba du pratade om i din sketch...
Tack, Thomas. Du är blockad.
Alla jag känner just nu
dyker plötsligt upp med en mustaschprydd fästman.
Alla klär sig som Robin Williams i The Birdcage - lånta fjädrar.
Med kraftiga lår.
Det verkar som om de inte har nåt förflutet.
Det verkar som om Hinge fick alla dessa klagomål
så de bara massproducerade alla dessa...
Som vad jag förstår svävar i samma villfarelse om att
de är jätteroliga på bröllop.
"Chris, Chris, du måste träffa Thomas.
Han är så rolig. Han har en knäpp socka."
Mina damer, om han bara kan uttrycka sig via en socka...
är han nån som kommer att gömma sig bakom dig, om du, Gud förbjude
ramlar ner bland gorillor.
Du löser det här, älskling.
Du är så stark och självständig, du fixar det.
"Nej, Chris, Thomas är så rolig.
Han gör tolkande dans på bröllop, bara på skoj."
Hör här, normalisar, tolkande dans är inte ett dugg jävla kul.
Min klädsel är inte din kultur.
Tolkande dans är mitt sätt att ha ljuset tänt
och betala mina astronomiskt höga veterinärräkningar.
För min hund Erik åt en Smart-bil.
Och ja, det är Erik med ett K.
Så ja, Thomas är så kul? Få se honom leda ett congatåg.
Alla är roliga tills de kastas in som ledare.
Att leda ett congatåg kräver disciplin...
vision och återhållsamhet.
Man måste röra sig mycket långsammare än vad man tror.
Man har ett gäng bakom sig som är beroende av en...
i varierande åldrar.
Man har en treårig liten gay kille...
en marskalk som tagit ett återfall...
och landets äldsta kvinna.
Om du får nån dålig idé
kommer du att få en conga-seriekrock.
Och det är ett mörkt kaos.
"Åh, Chris, snälla det räcker. Thomas är kul."
Nej, nej. Jag har sett kul.
Jag har känt kul.
Jag bodde med en kille på college
som hoppade ut från andra våningen för att drop-kicka en kille
för att han pissade på vårt hus.
Det är kul.
Var är Thomas när nån pissar på ert hus?
Jag ska säga var han är.
Han pratar i telefon med Jeni's Ice Creams,
för att ta reda på när den nya ube-smaken kommer.
"Det står 1 september på er hemsida, men det har redan varit."
Också, mina damer, Thomas,
om han får er att kalla honom den längsta versionen av hans namn,
så är det nån som fan inte bryr sig om han slösar med er tid.
Jag blev tvungen att hyra bil här.
De spelade världens funkigaste musik när de körde fram bilen till mig.
Och när de lämnade över den bytte de station till NPR.
Att roastas utan ord.
Jag har turnerat överallt
och att höra den isande kylan efter det skämtet.
Vi börjar om från början.
Åh, ni gillar när jag improviserar.
Chicago är en komedistad, ni älskar det.
Det var här Seth Myers gjorde sina lärospån.
Jag kom till platsen där Seth Myers lärde sig regeln om tre.
Och jag vet att ni är upplärda i The Second City.
Under Bobby Moynihans hårda handledning.
Värdelöst, inget jag säger är användbart.
Jag vill hylla spotlight-teknikern i teamet som tillfångatog Osama.
Så jag behöver hyra en bil, och för att ge mig hyrbilen
körde de fram den och spelade den funkigaste musiken.
Och när de lämnar över bilen byter de till radiostationen NPR.
Att roastas utan ord.
Jag vet att jag utstrålar nåt,
men "killar som skrattar åt nyhetsquiz"?
Kille som säger att tomater är vackra?
Säg att det inte är så.
Jag trodde min vibe var lite mer nyanserad än så.
Jag ser ut som nån som behöver hälsa nåt till Imogen Heap.
Ge mig bara fem minuter med miss Heap.
Jag fick hennes meddelande i hennes hitlåt "Hide and Seek."
Så jag lyssnade på NPR. NPR är inte ens NPR längre.
Jag söker kunskap, och NPR numera är bara:
"Vad är en zaddy?"
"Vi ska gå till botten med det idag."
Och de intervjuar den yngsta människa de kan hitta.
och det är en 39-åring i Washington.
Långt från mick, missuppfattar helt. "En zaddy är pappa till en zombie."
Jag lider med äldre millennials. De förtjänar ett bidrag.
De gjorde sig redo för en värld som helt enkelt inte finns.
De kavlade upp ärmarna på sina labbrockar,
hade komplexa diskussioner med sina lärare över en kopp kaffe.
Och nu är de i en värld där typ alla sexualiserar Shrek.
Det suger.
Vi unga millennials,
och jag vet att jag ser ut som 55, men är yngre...
Ingen sa att man skulle ha solkräm på nyckelbenet.
Därför ser jag ut som sekreteraren på Rydell High i Grease.
Vi yngre millennials lärde oss att stänga av
runt Irakkriget och filmen Garden State.
Jag tänkte...
Jag tänkte att om Zach Braff kommer undan med det här...
måste jag lära mig att flyga ovanför min kropp.
Zach Braff, återkomsten av mr Tumnus.
Beta men psykotisk på samma gång. Som en flygvärdinna.
Får ni nånsin en känsla av att flygvärdinnor skulle döda oss
om det inte var för piloten?
De hatar oss så mycket.
Det var en kort period 2021
när de inte kunde sluta tejpa fast passagerna i stolarna.
Det kändes inte rätt.
Jag tar inte emot mat från dem heller.
Att se vuxna affärsresenärer som bara: "Kakor!"
"Pretzels!"
Jag säger: "Tack, det är bra."
Det är enda gången i livet då jag är som ett snowboardproffs.
Ta inte med raden med snowboardproffs.
I samma ögonblick som jag tror att jag har er sympati...
lämnar ni mig med min yoni i handen.
Vad pratade vi om? Äldre millennials...
Jag vill bara göra en fristad för äldre millennials
där de kan spela Ultimate Frisbee i fred!
Och unisont utbrista: "Amazeballs!"
Och njuta av zucchini.
De älskar zucchini, åh, herregud.
När nån bjuder på zucchini, säger jag typ: "Skolan är slut."
Ja, ge mig gurkan som förlorade allt på casinot.
Och äldre millennials kan jämföra
snacks från Trader Joe's. Jag är besatt av Trader Joe's.
Jag är hyperfixerad av Trader Joe's.
Jag måste prata om det varje kväll.
Det bästa jag vet med Trader Joe's nu.
Ni vet att de återkallar varor varje vecka?
Och de är så skamlösa när det gäller vad de återkallar.
De tar inte alls ansvar för
att du känner dig som en idiot för att du köpte grejen.
Det är så smart.
Och de meddelar det genom att sätta upp
ett papper på 20 x 28 centimeter,
strax ovanför marken. Och det är som: "Hej..."
"Vi har hittat mänskliga kvarlevor i cantaloupen."
"Du köpte väl inte den där skiten?"
Det är som en alfataktik från mellanstadiet.
Det är som en åttondeklassare i hoodie på nåns fotpinnar på cykeln.
"Tjena, vi har hittat ålar i bubbelvattnet."
Nån av er coola typer som har caprese-mackor?
För de hittade Jimmy Hoffa i de flesta caprese-mackor.
Det var kulor i mochin, grabben.
Det vore så stört om du hade köpt mochi.
Och alla som sätter foten i... Det slutar alltid med salmonella.
Alla som går till Trader Joe's mellan april och november
har generationsbunden salmonella.
Jag är så trött på de som skyller virus på djur,
typ: "Åh, hästarna orsakade det här."
Jag känner hästar, de gör inte ett skit.
Har du nånsin känt en häst och fått veta att han är 35?
Jag älskar det.
Jag bara: "För helvete, mannen, minns du Fleet Foxes?"
"Ja, vi trodde verkligen att folkmusik skulle komma tillbaka!"
Man måste gå panna mot panna.
Träna på mage, det är för företagare.
Att sammansmälta med ett sto, det är för sanna revolutionärer.
Det är vad Swayze gjorde, på lediga helger när han filmade DD.
I textningen står det Dirty Dancing, men DD, det är...
Ja, det är inte hästar som sprider dessa virus.
Det är antagligen killen som inte diskar ur sin gjutjärnsstekpanna.
Hur sjuka måste dessa människor bli
för att tysta budskapet om att inte diska gjutjärnsstekpannor?
De var den mest högljudda gruppen i USA under 2010-talet.
"Nej, älskling."
"Älskling, vänta. Du behöver inte diska ur den."
"Inget diskmedel, älskling, det tar bort smaken."
Vilken smak?
Viruset som dödade Beth i Unga kvinnor?
Ni vet att den killens stekpanna rör sig lite på nätterna.
Han har en kombucha SCOBY som böljar sig.
"Kombucha, kombucha."
"Vi drar för fan ikväll, Kombucha."
"Kombucha?"
"Han har passet i sin skänk."
"Vi sätter på några av hans Indochino-kläder.
Och flyger norrut till Kanada."
När våra vänner i norr ser hur illa vi behandlats...
att jag inte ens fått en raggardusch
sen Romney kandiderade."
"Romney, Romney."
"Ja!
Upp på ryggen på mig, Kombucha SCOBY, Kom igen, upp på ryggen."
"Kombucha, Kombucha, Kombu, Kombu."
"Ja! Åh, skit, där kommer han, skynda er.
Låtsas vara hans flickvän, ta den där ukulelen."
"Älskling, jag visste inte att du skulle komma över på mocktails nu."
"Kombucha, Kombucha."
"Varför använder du vårt safe word, älskling?"
Slut på scenen. Hur kändes det? Hur kändes det?
2014 skulle jag diska min gjutjärnsstekpanna.
Jag bara: "Jag ser inte nån av de där killarna."
"Jag ser ingen skäggstubb."
"Jag ska ta lite diskmedel, bara en skvätt."
Och då dyker en av de där killarna upp i mitt kök
och lägger armarna över mig som en datorlärare.
Minns ni det? När man absorberades av datorläraren?
Jag hade inget emot det.
Det var en tidig övning i att släppa taget.
Jag var på er Whole Foods, förresten.
Cheddarosten blir starkare för varje år.
Min publik gör de diskretaste av high fives.
Som en bild på omslaget till en broschyr om primater.
Alla vet att jag inte kan hantera bakslag. Jag...
Ja, cheddar blir starkare för varje år.
När jag... Den bästa delen i en matbutik,
jag går direkt till cheddarosten.
Det är som vanlig cheddar. Okej, okej, ja, ja.
Medium cheddar.
Stark cheddar, ja.
Riktigt stark cheddar, kom igen.
Seriöst stark cheddar? Fan!
Och jag bara: "Kom igen!"
"Nu är det fest!"
"Ge mig en Tillamook Cheddar Psycho!"
"Hallå, hallå. Hallå, hallå, tanten. Lugn."
"Jag hör att du letar efter Tillamook Psycho."
"Ja, jag trodde Biden hade förbjudit det."
"Biden är borta."
"Vänta bara här."
Sen kommer det en kille i lederhosen, utan kallingar.
"Är det här det är fest?"
"Ja, ge mig den där skiten som Bernie Sanders tar
innan han filibustrar."
"Hur vet jag att du inte är polis?"
"Skulle en polis bli så upphetsad av en fullträff?"
"Hej, okej, okej."
"Ta det lugnt, ta en liten tugga här."
"Åh, fan."
Åh, skit."
"Den där skiten är vass."
"Jag hör Wilco."
"Jag ser Terry Gross!"
"Släpp in henne, mannen."
Okej, jag snackar mycket skit om NPR,
men den som håller ställningarna, brutalt och hänsynslöst,
är Terry Gross.
Herregud.
I en värld där alla som intervjuar
som Jimmy Fallon med en knottrig kondom...
är den helt ohanterliga spänningen
i varje avsnitt av Fresh Air med Terry Gross...
så uppfriskande.
Det känns som om varje avsnitt har spelats in i utrymmet
mellan döda och levande.
Som om en gäst sitter vid ena änden av ett långt, medeltida bord
och Terry sitter vid andra änden och rengör ett vapen.
Min bästa stund av David och Goliat sen 2019,
var när Terry Gross intervjuade Adam Driver.
Har ni sett det? Okej, det skrotades
för att hon skrämde den tidigare marinsoldaten Adam Driver...
lilla Terry Gross, lilla 95 centimeter höga Terry...
skrämde honom så att han flydde...
från intervjun.
Han gillar väl inte att behöva prata om sitt eget jobb,
och hon körde på som i Clockwork Orange.
Det var ett klipp där han sjöng Sondheim-låten från Marriage Story,
och hon bara plågade honom med den.
Han bara: "Snälla, Terry!"
Och Terry bara...
tills Adam gick därifrån.
Vi vet inte vad som hände, för vi har ingen inspelning, men...
i min fantasi föreställer jag mig att Terry sprang efter honom.
Bara snabbade på efter Adam Driver, som Terminator.
Med en Bluetoothhögtalare där han sjunger Sondheim-låten.
"Adam, jag har intervjuat många as."
"Men få har varit så stora som du."
"Jag skulle förvänta mig: 'Jag kan inte lyssna på egna låtar.'
från Johnny Depp, på grund av sjalarna och hattarna.
Men med dig förväntar jag mig att lite mer testosteron
pumpar genom den där sädesledaren."
"Snälla, Terry!"
"Du gjorde i princip Girls på HBO till ditt eget OnlyFans-konto.
Och nu, fuktar du dina Tom Fords från ett litet Sondheim-klipp
där du låter som en rik unge som sjunger karaoke på kalas."
"Det som är fascinerande med dig, Adam, är att du är så apliknande,
men samtidigt så feg.
När jag hinner upp dig och jag kommer att hinna upp dig...
ska jag skaka om dig och ge dig en banan."
Hon får kontakt.
"Terry, nej!"
"Du får inte kalla mig Terry Gross.
Terry Gross är mitt smeknamn. Jag heter Teresa Disgusting."
Jag skämde nyligen ut mig inför Lin-Manuel Miranda.
Det här är vad som hände.
Han svarade på nåt jag lagt ut på Instagram.
Han bara: "Haha, det är jätteroligt."
Jag blev helt galen.
När jag fick höra det var jag utanför en Starbucks
som spelade hans låt från Mary Poppins.
Det är en låt om en sotare. Det är typ...
Jag bara: "Det måste vara ödet. Vilket sammanträffande."
"Jag ska filma det och skicka det till Lin-Manuel Miranda."
"Och det kommer att skapa kontakt."
Jag trodde jag kunde redigera videon i appen, men den bara...skickades.
Så det jag skickade till Lin-Manuel Miranda
var ett två minuter långt klipp...
utanför Starbucks...
där jag står för långt bort för att höra musiken.
Men som tur var kunde man höra mig andas.
"Åh, Lin kommer att älska det."
Så för att sammanfatta...
Lin-Manuel skriver ett ganska intetsägande:
"Haha, väldigt roligt."
Det går elva minuter.
Och sen får han en väldigt mörk, kort film...
av Starbucks brutalistiska exteriör...
i San Bernardino, Kalifornien...
där jag väser i micken. Så...
vad svarar han? "Sett klockan 12:32."
Så ni får nog inte se mig i Vaiana 9 den närmaste tiden.
Jag är för mycket på Starbucks. Jag är sockerfantast.
Men jag äter inte dessert offentligt. Mitt dessertansikte är för grafiskt.
Men jag är, ibland,
social och går ut och äter glass med mina kompisar.
Jag blir förfärad vid tanken på vad den frusna dessertvärlden
tillåts göra när det gäller deras behandling av Oreos.
De har ett antal toppings framme,
som jordgubbssås,
choco-choco chips, marshmallowsås,
och så en hög med missformade Oreos.
Först tänkte jag: "Är det sot?"
Nej, det är bara USA:s kaka...
lemlästad bortom oigenkännlighet.
Ser ut som om kartellen försöker skicka ett meddelande.
Ser ut som om en häxa har malt dem hela vintern.
"Nästan klar!"
Herregud!
Oreos är en ikon.
Det är inte som om de behöver gratisreklam.
Det är som om man såg Dame Judi Dench
sälja vibratorer på Instagram.
"Använd kod DENCH...
för att fixa din skit på Galentine's Day."
Herregud.
Jag har aldrig sett ett företag med sämre uppfattning om sin egendom
än Nabisco med Oreos.
Gjorde detta med Milanos skulle Pepperidge Farm bomba Dairy Queen.
"Fick vi Milanos? Bocka av Sausalitos!"
Vem fan är chef för Nabisco?
För den andra kända toppingen på dessa ställen är M&Ms,
men jag får intrycket att de som representerar M&Ms sa typ:
"Ja, ni kan använda M&MS. men gör inte illa dem."
Där det känns som om mr Nabisco
satt i telefon med den frusna dessertvärlden,
och det frusna dessertfolket sa typ: "Mr Nabisco...
det vore en stor ära att få arbeta med er högt ärade kund, Oreos.
Vi tror de skulle smälta in sömlöst i den frusna dessertvärlden,
och vi ska följa riktlinjerna för att upprätthålla värdigheten...
och integriteten hos det som blivit USA:s främsta kaka,
under större delen av ett århundrade."
"Gör vad ni vill med dem.
Skäm ut dem.
Skäm ut och förnedra dem.
Hacka upp dem."
"Okej, ja.
Okej, ja, ja. Vi kan absolut hacka upp dem,
men vi lovar att göra så jämnt och likformigt..."
"Gör det annorlunda varje gång.
Jag vill inte se nån rim och reson när ni slaktar min kund.
Lägg dem i en plastpåse och låt en tonåring med baksmälla
stampa på dem i fikarummet."
"Ska vi inkludera de krämfyllda?"
"Ibland."
"Varför gör ni det här?"
"För att jag kan."
Exakt samma samtal kan klippas ut och klistras in
för den som representerar Eugene Levy för reklamjobb.
Det här låter som om jag hittat på det.
Jag hittar inte på det.
Jag var nyligen på en väns bröllop. Det var i stadshuset.
Jag var klädd i det mest manliga jag haft
sen jag tog första nattvarden, typ.
Jag hade på min en zoot-kostym.
Och när jag har denna zoot-kostym,
kändes det märkligt befriande.
Att ha en sån hypermanlig kostym.
Det kändes som om jag kastades in i en våg jag undvikit hela livet.
Det var nåt sexigt över det, att ge efter för det.
Jag sa: "Vet ni vad?" Jag skulle kunna göra det oftare."
"Jag kanske bara... begränsar mig.
"Jag känner mig sexig, levande. Det här är intressant."
Och när jag känner det går en äldre kvinna förbi,
pekar på mig och säger: "Frances McDormand?"
Det här var inte en hipp, ung kvinna som retades med mig.
Det här var en kvinna, gammal nog att heta Priscilla.
Som var säker på att jag var Frances McDormand.
Precis när jag var på vippen att återfödas sexuellt
i en zoot-kostym från Suge Knight.
Om du ska gå omkring med fingret på avtryckaren,
och diagnostisera folk som Frances McDormand...
skjut inte förrän du ser hennes Oscarsstatyett,
for Three Billboards Outside Ebbing, Missouri.
Om du spelar nån sorts Pokémon Go-version av...
Men hittar... Om du spelar Frances McDormand Go
ute i världen...
-Hon säger: "Frances McDormand?" -Jag säger: "Nej."
Och hon säger: "Åh.
Frances McDormand var i min ålder när hon gjorde Fargo.
Hon sa inte: "Frances McDormand när hon gjorde Fargo?"
Det inskjutna var "81-åriga Frances McDormand?"
Och hur förbannad jag än var,
det som gjorde mig ännu argare var när jag såg min kompis glädje.
Hen stod där och tog in det.
Det var nästan som en helande energi.
Ni vet med öppna händer,
Frances McDormand.
Det är ett namn som var som gjort för stjärnstatus.
Vissa namn funkar bara.
Ett namn måste vara lika obesvärat som en nysning.
Tracy Chapman.
Boulder, Colorado.
Jigglypuff, Wigglytuff. Jag försöker inte ens nu.
Omvänt finns det vissa namn som bara inte fungerar.
Nya rektorn på mitt college, massmejlar mig, och...
Förlåt, men hans namn funkar bara inte.
Marc.
SKIDMORE COLLEGE REKTOR MARC C. CONNER
C.
Conner!
Om jag måste ta en Gatorade-paus mellan ditt första namn
och din initial...
då måste vi återföra ärendet till ledningsgruppen.
Att säga "Marc C." känns som den muntliga motsvarigheten till...
Jag känner det i naveln.
Det känns som att göra burpees i uppförsbacke.
Marc!
C.
"Kom igen, du fixar det här."
"Vem är du?"
"Jag bor tvärs över gatan. Du gjorde burpees i uppförsbacke."
"Du fixar det. Du fixar det här."
Conner!
Jag vill vara Justin Timberlake i Social Network för Marc C. Conner.
Jag vill bjuda ut honom på sushi, blända honom med appletini,
och sen på vägen ut säga: "Jo, en sak till, Marc."
"Släpp C:et."
Trent Reznor, Trent Reznor, Trent Reznor.
"Eller kolla Marc, Marc, om C:et betyder så jävla mycket,
släpp Marc och Conner och kör bara med C."
Killen börjar kalla sig C?
Jag skickar honom mina trosor.
Ni har nog aldrig sett Seth Meyers leka med micken så här.
Lorne Michaels skulle sätta en kula i mitt ben om han såg det här.
I min loge hela dagen: "Prata inte om Seth Meyers."
Ta dig bara genom kvällen utan att prata om honom."
Om han börjar kalla sig C,
kommer han att dyka upp på turné med Killer Mike.
I november kommer han att vara där bak...
med en fantastiskt ren C-Walk.
Var ni oroliga för mig när jag gick ner på pallen?
Lite, smällen blev ganska hård.
Oroa er inte, gruppen har alltid varit orolig över mig.
Det här är en bra anekdot om mig. Jag gick i sexan,
det var fest vid sjön, ordnad av den coolaste tjejen i klassen.
Hon hade en storebror i åttan
som var en känd psykopat.
Han tillbringade en kortare sejour på en ungdomsvårdsskola
för att han misshandlat en vuxen säkerhetsvakt.
Ungar från sjön i centrala Massachusetts skojar man inte bort.
Okej. Jag kommer till festen och...
han, brorsan, står på bryggan
och kastar ner mina kompisar i sjön, en efter en.
De står i kö, ungefär som vid en åkattraktion.
Jag säger: "Fan, vad häftigt!" Jag ställer mig i kö.
Det blir min tur. Han stannar. Han kollar på mig. Han säger:
"Chris, vill du verkligen det här?"
"För det första, jag visste inte att du pratade."
"För det andra, vad är det du ser hos mig...
som väcker en hittills slumrande empati?
Släng mig i sjön."
"Nej, Chris. Jag kan inte med gott samvete slänga dig i sjön."
"Jag såg precis hur du slängde i en fjärdeklassare i sneakers
12 meter upp i luften.
Släng mig i spat."
"Varför stannar vi upp?"
"Jag vet inte. Han ser nåt oslängbart i mig."
"Ja, jag såg det.
Jag har inte riktigt språket för det än.
Men det finns säkert ett ord på tyska eller japanska för det.
Som en paragraf."
"Okej, Chris, så här ska vi göra."
"Jag håller dig runt midjan och så räknar vi ner från tre
och sen kastar du dig själv...
ner i sjön."
"Åh, som ett låtsasslagsmål?"
Jag kom hit för att slippa teatern!"
Tona bort till svart, exekutiv producent Mike Birbiglia.
Mike Birbiglia, herregud.
Ser ut som en pappa- och sonvariant av Freaky Friday
i samma kropp. Herregud.
Han ser ut att sälja Wordle-spoilers till FBI.
Vi pratade ju om Marc C. Conner nyss.
Jag gick i skolan med...
Han är chef för Skidmore. Jag gick på college där.
Senaste semestern...
Först, jag tror inte på semestrar.
Semestrar är för barn och Dua Lipa. Och...
Min senaste semester var 2017,
och jag övertrasserade mitt konto i en lyxig hattbutik.
Hattbutiken låg i Saratoga Springs, New York, vilket är typ...
en stad för hästkapplöpningar. Vi pratar ohygglig rikedom, bara...
Jag och mina kompisar var nostalgifreaks.
Så vi åkte tillbaka till...
Nån nämnde nyss att nostalgi brukade ses
som en rätt allvarlig psykisk sjukdom förr.
Du kunde sättas i karantän om du visade tecken på nostalgi.
Så om du sa typ...
"Jag saknar julen."
"Lek inte med henne, pojkar."
"Hon mår inte bra, pojkar."
"Varför, pappa? Må det vara tyfus?"
"Nej, nej. Icke tyfus."
"Det må vara nostalgi."
"Lyssna på mig, mina söner."
Om ni nånsin ser pappa efter några whisky,
tända ett ljus och gå tillbaka i tiden
med mina Facebookbilder...
medan jag lyssnar på Animal Collective...
eller Passion Pit...
gör mig en tjänst och döda mig, som vore jag kyckling eller mygga.
Skada er pappa permanent, pojkar."
"Det verkar väl lite extremt, pappa?"
"Nej, vill ni veta extremt?"
Att längta efter en konsert med Girl Talk från 2008.
Det var bara han med två bergsprängare!"
Okej, så...
Hattbutiken där jag övertrasserade mitt konto
hette Hatsational.
Det är sån efterfrågan på lyxiga huvudbonader
i Saratoga Springs, New York, att det finns två Hatsationals
bara 150 meter från varandra.
Nåt ni måste veta om Hatsational, tiden går inte där
på det sätt ni och jag är vana vid att den går.
Den styrs av en 14-årig pojke...
som utstrålar status.
Han är formellt klädd och jag pratar inte smoking.
Jag pratar formell som en tjugotalsmagnat.
Och han är väldigt... Han är tyst, men inte för att han är blyg,
utan för att han inte respekterar dig tillräckligt för att höja rösten.
"Ursäkta, vad var det där?"
Äldre kvinnor jobbar där också, men de fogar sig efter denne satunge.
Åldersleken är väldigt mycket Miyazaki.
Och de är höga på varorna, alltså de bär sina egna hattar.
Helkroppsfascinatorer.
Det enda som binder honom vid nutiden är,
är att han har tandställning både uppe och nere.
Vi begick misstaget att försöka få honom att känna sig bekväm
för vi var i trettioårsåldern och är en tweenie,
men vad vi inte tog med i beräkningen är,
vad obegränsad tillgång till lyxiga hattar gör med tweenie-egot.
Jag tror inte vi sett nåt liknande i västvärlden.
Den närmaste jämförelsen kanske vi hittar i Tibet
när Dalai Lama väljs ut som ung pojke.
Vad det gör för att pumpa upp egot. Det verkar som han alltid varit där.
Som att han kuggade nån häxas test på 20-talet.
Han hade en blick som sett Preussen. Som att han är...
Det verkade som han dömts att jobba mellan de båda Hatsationals.
Man går in på en Hatsational och han är där klädd i kubb
och man rusar till den andra och han är...
"Ja, självklart."
"Klart jag är här också.
Var tror du jag skulle vara?"
Han har en fedorahatt som ser ut som...
Hannibal Lecter när han hittades i Costa Rica.
Nåt annat ni ska veta om Hatsational,
är att priserna är oöverkomliga.
Du provar hattarna Du köper inte hattarna.
Så jag och mina killkompisar provar hattar.
Jag är väldigt uppmuntrande.
"Åh, gud. Jerry, du ser fantastisk ut i den hatten."
"Buck, du ser så fransk ut i den hatten."
Tweenien vaktar typ de bästa hattarna...
mot tjuvjägare, krigsbrottslingar och de allmänt opassande.
Och Gud förbjude, om nån av oss sätter på hatten på fel sätt...
då blir han helt galen.
Vi har kul. Jag säger: "Vet ni vad? Nu drar vi."
Okej, jag säger: "Tack så mycket." Jag är talesperson, förstås,
"Tack så mycket.
Vi har haft så kul när vi provat era hattar.
Tack, vi kommer tillbaka."
På vägen ut hör jag att han vänder sig till de gamla damerna:
"Jag visste att de var tillbaka-kommare."
"Ursäkta, vad fan sa du?"
-"Att ni var tillbaka-kommare." -"Vad är det?"
"Nån provar en massa hattar och säger
att de kommer tillbaka, men gör det inte."
"Så du tror vi är tillbaka-kommare?"
"Chris, nu drar vi härifrån."
"Jag tänker inte låta den här lilla art deco-skiten...
denna backfisch...
snacka skit om mitt gäng.
Jag låter inte en förpubertal West Egg-slyna...
kalla mig och mina finaste grabbar för 'tillbaka-kommare.'
Ett ord jag hör för första gången.
Ett ord utan nån kulturell tyngd.
Ett ord som fötts av rubbade, vansinniga sinnen
hos dessa butikscharlataner med rötter i 20-talet.
Jag ska visa för honom att vi inte är tillbaka-kommare..."
"Nej, Chris, du har druckit en massa cider."
"Nej, det har jag inte."
"Jag har inte druckit en massa cider."
"Hej, min son."
Vad kostar den där hatten? Ja, Jerry, du gillade väl den?"
"Nej, Chris. Inte nog mycket för att köpa den."
"Vad kostar den?"
"Den kostar 120 dollar. Hur så?"
"Lägg ner den i kassen."
"Nej. Nej."
"Buck, du gillade väl den?
"Ja, jag tyckte jag såg rätt fransk ut i den hatten."
"Okej, lägg ner den också."
"Rory, du gillade den där?"
"Ja, jag tycker jag ser ut som Rod Stewart på 80-talet i den."
"Ja, det gjorde du inte. men visst, lägg ner den också.
Och den där skiten jag hade? Hur mycket blir det?"
"Det blir 560 dollar."
"Är vi fortfarande tillbaka-kommare?"
"Det var det jag trodde, din jävel."
"Du har övertrasserat ditt bankkonto."
Nu tänker ni förstås: "Chris, killkompisar?
Ja, vad är de, Funko Pops? Ja, visa oss dina killkompisar.
Chris, det här hänger inte ihop." Okej, ja, ni vet, ni vet.
BANK OF AMERICA TÄCKNING KAN SAKNAS
SALDO EFTER TRANSAKTIONER OCH AVGIFTER -$93,30
Se ångern. Se ångern i deras blickar.
Se på detta tragiska polygäng.
Man går in på en bar och ser dessa tre på en scen
och lägger ner grejer i gitarrfodral. Man säger: "Skönt att vi missade det.
"Tack gud att vi missade en akustisk tvåtimmarsversion av 'Uptown Funk.'"
Vi hade ett ganska tufft samtal nyss
där vi alla erkände att vi aldrig använt dessa hattar...
igen.
Och jag kan förstå vad ni tänker.
"Okej, så killkompisarna, okej, de finns."
"Men den onda tonåringen, Chris, kom igen."
"Det är en av dina överdrivna villfarelser."
Ni tror inte jag tar med kvitton?
Vem tror ni jag är?
Vem fan tror ni jag är?
Tror ni det här är en lek för mig?
Tror ni inte att jag tar jobbet på allvar?
Tror ni att det är en jävla lek för mig?
Tror ni inte att jag tar med kvitton till Chicago, Illinois?
Jag ska säga nåt som ni vet kroppsligt,
om än inte intellektuellt.
Han är äldre än de.
De här tre är på intet sätt goda människor.
De har gjort saker som får ert blod att isa sig.
Men bredvid denna uråldriga demon?
Alltså, de är Greta Thunberg.
Se hur hårt han håller honom.
Försöker hålla tillbaka honom.
Och han ler för han vet att han kan ta sig loss.
Släng ut honom härifrån.
Vad menar du att kamerorna inte var på?
Förlåt, förlåt.
Har ni fått en hjulboja på bilen? Åh, herregud, Jag älskar bojan.
Det är vad du får när du har parkerat nånstans
under en galet lång tid.
Det är förnedrande. Det är som en dumstrut för bilen.
Och folk har ingen värdighet när de ser en bil med hjulboja.
Som bibliotekarier typ: "Åh, skit.
Han har fått en hjulboja."
"Herregud! Gör ni Crip Walk nu?"
Det jag gillar med hjulbojan är,
att det är sista biten modern juridik som känns som en trollkarls hämnd.
"Du har parkerat där för länge!"
"Nu måste du stå kvar där!"
Ni har varit en underbar publik. Vi avslutar med en sång.
Tack så mycket.
Lite dramatisk ljussättning. Tack.
Ibland så missar jag Själva grejen
Som en gång i ett hemsökt hus
Det som skrämde mig mest Gick ej att förstå
Missförstå mig ej
Mitt liv var som en katastrof Man går på led
Och saker dyker upp Demoner med motorsåg
Getmänniskor, topless clowner Förrymda som ber om hjälp
Tar mig knappt igenom det Jag säger "snälla, nej"
Men det som får mig att Bara skrika rakt ut
Herregud!
Det som får mig att svimma Är inte onda andar eller troll
Det är en annan kund
En ung professionell Jag vet ej varför
I smakfull outfit från Madewell
Hon var inte extremt klädd Det var ingen goth
Det var en kusin
Och av nån anledning När jag sett allt läskig skit
Att se denna 28-åriga civilperson Som inte gör nåt konstigt alls
Träffade mig i skräckens g-punkt Och jag skrek och föll ihop
Och jag sa: "Förlåt, jag vet inte Varför jag reagerar så här"
För att mildra min skräck börjar hon vinka
Vilket bara fick mig att skrika högre
Så jag är Shelley Duvall som skriker Åt kvinnan som vinkar åt mig
Som en borgmästare under en parad
Medan rädda skådisar Förvirrat tittar på
Oklara över varför de överglänses Av en så vänlig person
Att hon sömlöst passar in i
Regal
Cinema's
Inledande
Presentation
Och det som suger för henne Hon står efter mig i kön
Så hon har sett allt annat läskigt
Som jag inte reagerat på så här
Som en gammal Londonbo bunden På en madrass
En liten pojke med en hundmask
Som säger Jerry Maguires repliker
"Hjälp mig, hjälp dig"
Jag önskar att jag kunde säga Att jag bara är en irländsk katolik
Som inte släpper ut sitt skrik Som jag borde
Jag stänger in det
Som till exempel 2014 Jag kräktes så högljutt
Att min partner ringde mamma Och sa: "Är detta normalt?"
Min mamma sa: "Ja, Chris är En mycket performativ kräkare"
Att jag var mest rädd För en annan kund
Ger en modern skräckvinkel Till det hemsökta huset
Där alla kunder ser ut som Och säger: "Vänta, är vi monstren?"
Jag hatar den skiten
Ni vet hur det är i moderna skräckfilmer.
En liten yvig kille
Men sen säger de: "Nej, det är säsongsallergier"
Dra åt helvete
Säg inte att Hereditary handlar om
Om moderskap
Det handlar om hur läskiga En grupp nakna vuxna
Är i fluorescerande ljus
Tack. Chicago.
Tack så mycket.
Undertexter: Ingmari Bergquist