-Vi er fra innenriksdepartementet. -Hvorfor giftet vi oss?
Hun har dratt, Paco! Hun driter i deg!
-Mannen min er bare sliten. -Og derfor har han leid et rom?
Stemmene vil at han skal bli en av dem, men han vil ikke.
Han dro til Roma og fortalte alt til paven. Nå vil de drepe ham.
-Santoro er Vatikanets leder. -Du hadde jo mistet den.
Når fienden har alle 30 myntene, veier deres makt tyngre enn vår.
Dra til landsbyen.
Jeg er den nye pateren, sendt av biskopen i Segovia.
Jeg har aldri sviktet deg. Jeg har alltid vært hos deg.
Hvem er du?
Mynten kom ut av armen min for lenge siden.
Det var et mirakel, men du ville ikke tro på det.
Du trodde at jeg var fienden din, men egentlig...
...ble jeg sendt for at den skulle komme til deg.
-Giacomo... -Jeg bærer ikke nag til deg.
De prøvde å forvirre deg og fyre opp under sinnet ditt.
-Hva vil du? -Det som ble påbegynt, må avsluttes.
Sandro og jeg ga livet vårt for det. Behold ditt og fullfør arbeidet.
Tilgi at jeg sviktet deg.
-Det er ennå tid. -Det er umulig å komme seg ut.
Ingenting er umulig om man tror, pater.
-Jeg har mistet troen. -Finn den.
-Hvordan da? -Å tro...
...er å ville tro. Og du vil ingenting mer enn å tro.
Er det mulig å finne tro i denne hulen?
Du ba i denne hulen i går. Ikke lur deg selv. Du har det inni deg.
-Beklager at jeg forstyrrer. -Tvert imot. Vi ventet deg.
Jeg har forstått at du er den nye pateren.
-Ja, akkurat. -Er du italiener?
-Jeg ble sendt... -Av biskopen.
-I Segovia. -Jeg vet det. Jeg skrev brevet.
Biskopen var imponert over antallet underskrifter.
Jeg må ringe mannen min. Han er ordfører for øyeblikket.
Han har en kopi av nøkkelen til huset overfor kirken.
Jeg bor heller her om det går bra.
Jeg flytter ikke inn der før Vergara er tilbake.
-Kommer han tilbake? -Vi håper det.
Dette er vårt fineste rom. Vi spanderer selvsagt.
Jøss. Det går bra med noe enklere...
Nei, det er en fornøyelse å ha deg hos oss.
Du aner ikke hvor mye denne byen trenger en som deg, pater...
-Ángel. Og du er...? -Mercedes.
Mercedes. Men alle kaller deg sikkert Merche.
-Ja. -Hør her, Merche...
Om du skulle trenge noe, hva som helst...
...så kan du snakke med meg. Hvorfor skulle jeg ellers være her?
Hva er det?
-Hva er det? -Pokker. Det stinker.
-Hvor kjører de oss? -Ørkenen. De gjør det alltid der.
-På grunn av kameraene. -Filmer de det?
De gjør alltid det. De sier at du er pater.
Ja, en spansk prest. Jeg hjalp til på sykehuset.
Jeg har aldri trodd, men kunne ønske at det fantes en bønn for oss nå.
De kan ta alt fra oss, men noe blir alltid igjen.
-Hva da? -Håp. Håp.
Alt håp er ikke ute. Herren være med dere.
Hva gjør du her?
-Jeg er ordfører. -Du er ikke her for å sørge.
-Nei. -Du vil se om Elena dukker opp.
-Hva tror du? -Pokker, Paco. Gir du aldri opp?
Hun svarer ikke. Jeg vet ingenting.
Jeg forstår at hun ikke er her. Hun kommer seg etter sjokket.
Jeg hørte at de spiste middag da det skjedde.
Jeg vil ikke høre noe om det. Kommer hun ikke, drar jeg og leter.
-Hvor da? -I Paris, hos foreldrene...
...på månen hvis jeg må. Du må hjelpe meg. Jeg har bare deg.
Hva i helvete skjer nå?
-Hva gjør dere? -Vi skal identifisere disse knoklene.
-Hvorfor det? -Burde ikke vi spørre deg om det?
To vitner så deg begrave disse levningene her på kirkegården.
-Uten navn. -Og det står ingenting i rapportene.
Knoklene ble funnet ute på landet for noen dager siden.
-"Ble funnet"? -De er vel fra borgerkrigen!
Sånt skjer hele tida i små landsbyer.
Man finner knokler begravd i grøfter eller ute på en åker.
Det beste er å tie.
Det bare river opp gamle sår som det er best å la være.
Labben gir oss en analyse.
Men jeg ser allerede nå at de ikke er fra borgerkrigen.
-Ja, for du er kriminaltekniker? -Ja, det er jeg faktisk.
Jeg må advare dere om noe.
Har du noe å fortelle oss, er det best å gjøre det nå.
Kom igjen! Kom igjen!
-Fort! -Ahmed!
Kom igjen, kom igjen!
Skynd dere! Hitover!
Fort!
Kom igjen! Skynd dere!
Kom igjen!
Fort, fort, fort!
Fort dere!
Ser du den bilen? Den er fulltanket.
Det er fem mil til utposten.
Er dere heldige, kan dere komme dere dit.
-Hvorfor gjør du dette? -Vår sak er god.
-Og alle er ikke gærne. -Vi må ikke miste håpet!
-Løp. -Kom igjen!
Den går ikke an å åpne den!
Faen! Åpne døra!
Sånn! Kom igjen!
Ikke skyt! De har tillatelse til å dra!
-De har tillatelse! -Ingen har sagt det!
De har tillatelse!
Kjør, for helvete! Han kommer!
-Jeg gasser, men ingenting skjer. -Kjør!
Sven? Sven!
Sven? Hører du meg? Hører du meg? Kom.
Håp. Håp!
-Hvorfor er hun ikke her? -Den er ikke halv ennå.
Unnskyld, vi fant ingen parkering.
-Er vi forsinket? -Nei, den er halv nå.
Jeg har alle papirene her: alle eiendommene, huset-
-hotellet og slakteriet.
-Hva het det? -Porcino Pedraza Sociedad Limitada.
Vi startet det... Det er vel ikke engang et år siden?
-Jeg husker ikke nøyaktig. -Vi utviklet prosjektet i tre år.
Mitt livs lykkeligste.
Vi hadde gjeld oppover ørene, men nå går vi endelig med overskudd.
Du burde beholde det.
Hva?
Det var hennes idé. Jeg kan bare dyrehold.
-Du var med på ideen. -Den var kjempebra.
-Vi gjorde det sammen. -Du gjorde det. Jeg var bare der.
Da er vi enige. Firmaet står i min klients navn...
Vi bør ikke ta overilte beslutninger.
Det går bra. Hva mer?
Jeg vil heller dele det 50-50, som huset og hotellet.
For min del kan du ta alt.
Hva er det, Paco? Vil du ikke vite av meg?
Er det sånn? Vil du ikke se meg igjen?
-Nå skal vi ikke begynne å krangle. -Vi krangler ikke!
Skal alt gå til grunne etter alt slitet?
Jeg vet ikke hva jeg vil gjøre med livet mitt.
-Jeg vil starte fra scratch. -Hva skal du leve av?
-Jeg vet ikke og bryr meg ikke. -Hører dere dette?
-Vi bør ta resten ved et annet møte. -Ja, det er det beste.
-Hva er det med deg? -Jeg er lei.
Jeg er lei av alt. Meg selv også. Pokker!
Merche! Merche.
Beklager at jeg forstyrrer igjen, men nå trenger jeg faktisk din hjelp.
Jeg har ikke nøklene til kirken og leter etter ordføreren...
-Hva har skjedd? -Ingenting, det er dumt.
Det virker ikke sånn.
Unnskyld, pater. Jeg har bare for mye å gjøre...
Paco er ikke tilgjengelig, men jeg kan hjelpe deg.
For en vakker kirke.
-Her er de. De er dine. -Takk.
Merche... Hadde det ikke vært fint om vi pratet litt?
Jeg føler ikke for det.
Jeg får følelsen av at det er nå du trenger det som mest.
Hvor lenge er det siden du skriftet?
Tilgi meg, pater. Jeg husker ikke ordene.
Bare si det du har på hjertet.
Jeg har oppført meg dårlig. Veldig dårlig.
Jeg har forsømt mannen min og bare tenkt på jobben.
Det er enda verre enn det. Jeg har utnyttet ham.
Jeg har prøvd å komme meg frem uten å tenke på at jeg skadet ham.
Merche, å være sterk er ingen synd.
Enkelte syter og klager seg gjennom livet samme hva som skjer-
-mens andre tar tak i problemene sine og går videre.
-Du er en av dem. -Jeg har prøvd.
Jeg har prøvd, men...
-... Paco og jeg... -Dere skal separeres.
Jeg vil løse problemene våre, men ikke han.
Jeg var villig til å endre meg og gjøre ting annerledes, men...
...han har allerede bestemt seg.
-Og dessuten... -Hva?
-...har han en annen. -En annen?
Hun er yngre enn jeg. Han har mistet forstanden.
Men hun er ikke bra for ham. Han er som hypnotisert.
Er Elena med ham nå?
-Hvordan vet du at hun heter Elena? -Du sa det.
Nei, hun er ikke med ham, men med en annen. Eller, hun var det.
Har Paco og hun møtt hverandre? Har de kontakt nå?
Jeg tror ikke det. Det ville jeg ha hørt. Her vet alle alt.
Kommer hun tilbake, snakk med henne.
-Hva? -Dette må stoppes raskt.
Hva skal jeg si?
Spørsmålet er ikke hva du skal si, men hva du skal gjøre.
Du må vise henne at ingen får ta det som er ditt.
Hent fram raseriet ditt og vis henne det.
Det er ikke ondt. Det er sannheten.
La henne se smerten din og føle hvordan hun har såret deg.
Hvis hun er god, kommer hun til å vike.
-Hun er ikke god. -I så fall må hun ta konsekvensene.
Merche.
Her.
-Hva er det? -Ingenting, bare en filleting.
Takk.
Gi det til Paco og sørg for at han ikke merker at han har det.
-Mener du alvor? -Legg det i innerlomma på jakka.
En sånn som man knapt vet at man har.
Ja, jeg forstår.
Er Paco så fortapt som du sier, kan dette kanskje hjelpe ham.
Kom inn, oversersjant.
Er analysene klare alt?
-Det gikk fort. -Det var ganske enkelt.
To til fire år.
-Glem borgerkrigen. -Dødsårsak: skudd fra hagle.
-Her. Kuler i skjelettet. -Ja, jeg ser det.
Du er herved arrestert. Overlat skiltet og tjenestevåpenet.
Jeg har ikke prøvd å skjule noe! Jeg vet ikke hva som skjedde.
-Kan du forklare det? -Nei! Det er jo nettopp det.
Jeg kan ikke forklare det! Jeg fant knoklene utenfor landsbyen-
-og to timer senere så jeg ham hoppe i elva!
Fatter dere hvorfor jeg ikke kunne skrive en jævla rapport nå?
Jeg skjønner ikke en dritt av hva som skjer.
Rolig, Laguna. Det er vår jobb å oppklare dette.
Hva i huleste skal dere to finne ut? Dere tror at dere er så smarte.
Jobber i innenriksdepartementet. Hør etter nå: Jeg er i sivilgarden.
Jeg har ikke dress, men uniform, som servitører og sykepleiere.
Vet dere hvorfor? Fordi jeg jobber for folket.
-Hva har det med saken å gjøre? -Landsbyen er fordømt.
Det er ingen annen forklaring. For hver dag som går, blir det verre.
Og verre og verre.
Dere aner ikke hva dere begir dere ut på.
Det er stengt. Du må komme tilbake i morgen.
Bli med meg, er du snill.
Hva gjør du? Forstår du det ikke?
Det er stengt. Du kan ikke være her. Bli med meg...
-Skal du på do? -Nei, jeg skal opp til rommene.
-Mannen min er visst her. -Jeg vet ikke om han er oppe.
Jeg tok med rene klær. Kan jeg gå opp?
Ja, selvsagt. Første rom til venstre.
-Du burde ha sagt nei. -Hva?
Han flyttet for å slippe å se henne. Og du sender henne opp.
-Hun tok med rene klær. -Klær? Jeg vet nok hva hun vil.
-Rogelio, ta medisinen din. -Kutt ut!
MASSAKRE MIDT I PARIS
Kona di er her og vil snakke med deg.
-Fortalte du hva som skjedde? -Nei, gjør det du.
Nei, det kan jeg ikke. Jeg vil ikke at hun skal se meg sånn.
Hun er kona di, Laguna.
-Hun fortjener en forklaring. -Hva skal jeg si?
-At du overskred myndigheten din. -Vakkert.
Da foretrekker jeg å ikke snakke med henne.
Be henne ta en drosje til søsteren i Sepúlveda.
Hils og si at jeg kommer så fort jeg kan.
-Hvis det er det du vil... -Ja, det er det. Takk.
Snakk med Paco. Det kommer opp overalt.
-Hallo? -Hvor er du?
-Jeg er straks i landsbyen. -Det skjer merkelige ting, Paco.
-Hva er det nå? -Det er ingen spøk. Det er alvorlig.
Det kommer opp av kloakken.
Hva i helvete?
-Hva har skjedd? -Aner ikke. Vi ville spørre deg.
Er det et renseanlegg her? Et firma som dumper ting i kloakken?
Selvsagt ikke. Alt er som det skal være.
En kvinne har falt. Si at folk ikke må gå ut. Det er farlig.
Jeg må fortelle folk hva som skjer her.
Ingen flere hemmeligheter. Dere to burde også være med.
Hei, dette er Elena Echevarría. Legg igjen en beskjed.
Det skjer igjen.
Jeg vet ikke hva det er, men jeg kan ikke lyve mer.
Jeg skal fortelle alle hva som skjer.
Jeg kunne ønske at du var her.
Jeg har sett deg!
Du gjør merkelige ting.
-Plager det deg? -Nei.
-Vet du hva dette er til? -For å drepe rotter!
Nei. Det er så de ikke skal kunne flykte.
Her. Du kan fortsette. Hele landsbyen. Hele landsbyen.
Får jeg deres oppmerksomhet?
Dette har gått altfor langt.
Vi må snakke om det som foregår uten å hisse oss opp.
-Ingenting er som det skal. -Vi vet det. Merker du det først nå?
Jeg merket det for lenge siden, men vi prøvde å beskytte dere.
-Nå er det nytteløst. -Dette er heksekunst!
Det har skjedd ting i flere måneder. Alle vet det.
Først døde Alonso-paret, så forsvant Sole...
-Brannen på Elenas klinikk. -Så dukket mannen hennes opp.
Roque er død, og Jesús...
-Jeg tror at alt henger sammen. -Jeg visste det!
-Hvorfor er ikke Laguna her? -Vi har kommandoen.
Det var pateren! Alt er hans feil!
Nettopp!
Hør på meg. Stille! Vær så snill. Vergara hadde fiender.
Det var ikke ham. Det var de som jagde ham.
Hva faen har det med oss å gjøre?
Ingenting, men vi lider for det.
Vergara ville ikke skade noen, så han forsvant.
Han er ikke her, likevel skjer det ting.
-Hva er tåka? -Går det bra?
De som jakter på ham...er heksemestere.
Hva?
Og de er her...midt iblant oss.
-Kom inn. -God kveld, alle sammen!
Jeg er pater Angelo, den nye pateren. Unnskyld min dårlige spansk.
Man skal ikke la seg rive med av sladder.
Iblant er det ryktene som skaper problemene.
Hvem er du?
-Går det bra med deg? -Paco...
La oss snakke om tåka.
Vi befinner oss høyt oppe. Dette er helt normalt.
Murene er kalde, og dampen setter seg på dem, mer enn ute på jordene.
I morgen, når sola varmer opp lufta, kommer disen til å forsvinne.
Det kan jeg garantere. Og alt det andre...
De døde og de forsvunne...
...det vet jeg ingenting om.
Han lyver!
Han... Han...
-Han er glovarm. -Feberen gjør ham forvirret.
Han er like innblandet i dette som pateren og veterinæren.
Slutt med tullpratet! Paco ville aldri gjort noe sånt.
-Denne mannen er djevelen. -Nå holder det, Antonio. Ikke begynn.
Tåka er så dere ikke skal se at han har malt en linje rundt hele byen.
Det er sikkert du som har malt den.
-Han vil ikke at musene skal stikke. -Musene!
-Tilgi ham, pater. Han er sånn. -Det går bra. Stakkars Antonio.
Når det går dårlig-
-er det naturlig å mistro den man ikke kjenner.
Jeg er ikke perfekt.
Men djevelen?
Jeg er bare en ydmyk synder.
-Fy faen. -Hva er det?
-Den gærningen. -Antonio? Hva er det med ham?
-Jeg tenkte på det Laguna sa. -Hva mener du?
Begge sa det samme. Husker du ikke det?
At Jesús drepte veterinærens mann. Og at han som døde, var...
Hva? Et fugleskremsel?
Hva i helvete?
Fy faen.
Stans!
Fy faen, så kvalmt.
Jeg vil ikke gi Paco rett, men dette...
...ser ut som heksekunster.
Mamma!
Mamma! Mamma!
Hei.
-Hva er galt med meg? -Du har feber.
Jeg ville få deg på sykehuset, men det går ikke med tåka.
Tomás og Susana forsøkte og krasjet med bilen.
-Igjen? -Ja, men de er uskadde.
-Det er så nifst. -Merche...
-Hva er det? -Beklager at jeg har såret deg.
Jeg vil også si unnskyld, elskede. Jeg har ikke brydd meg om deg.
-Alt som har skjedd, er min feil. -Ikke si sånt.
Bli hos meg.
Du kan ikke ligge sånn. Jeg må finne en lege.
Tomás! Vet dere hvor Tomás er? Pacos feber går ikke ned.
Jeg har prøvd å ringe en ambulanse hele natta, men ingen vil dra hit!
-Hvor er legen? -Merche! Ta det med ro.
Legen kommer bare på fredager. Det vet du vel?
Nei, det vet hun ikke. Hun ringer jo bare privatlegen sin.
-Men han kommer ikke. Ingen kommer. -Greit, Jaime. Nå holder det.
-Jeg har alt på apoteket, men... -Men hva? Men hva?
-Vi tør ikke gå ut, Merche. -Hvorfor ikke?
-Det er bare tåke. -Nei, det er ikke bare tåke.
Er dette normalt?
Det hang på ytterdøra mi!
Sønnen min slutter ikke å gråte og kona mi tør ikke gå ut!
-Er dette normalt? Helvete heller! -Det har skjedd alle.
Vi er rammet av en forbannelse.
Sånn ja. Hun er min.
Der er du! Nå kan festen begynne.
-Går det bra? -Jeg kan ikke reise meg.
Forstuet du foten? Vi prøver å reise oss.
Det gjør så vondt!
Støtt deg på meg.
Hva mener du med at det ikke kan ses?
Det er ikke forbigående. Det har vært sånn i over et døgn.
Jeg snakker med meteorologisk institutt-
-for å få en forklaring. Dere kan ikke be meg om å forklare det.
Send noen hit, da!
Laguna!
Laguna? Hvor skal du?
Oversersjant!
Hva faen gjør du?
Hvorfor lar du ham stikke?
-Der, der! -Kan du holde kjeft?
Ikke mist ham!
-Hva faen var det? -Ingen anelse.
Pass på! Pass på!
Salcedo! Salcedo!
Beklager, vennen. Jeg orker ikke mer. Jeg er svimmel.
-Vil du ha litt vann? -Ja, veldig gjerne.
Når du likevel går inn, gå opp i overetasjen.
-Noen venter på deg der. -Hva?
Mennene dør mellom beina på deg, søta!
Pass deg, ellers blir du alene. Gå opp! Det er jo det du vil.
Første dør til venstre.
Paco! Paco!
Ut! Dra!
Helvete. Det er sant. Det er bare her.
Ja.
Jeg sa jo det. Men se! Ser du? Det kjører noen på veien!
Det er for langt unna. Kom.
Lykke til.
Det er for sent, kjære venn.
Pater! Folk har gått opp i klokketårnet. Alle er ute av seg.
-De tør ikke å gå ut. -Det gjør de rett i.
Hva?
Stikk ut gjennom vinduet i sakristiet.
Det er ikke bra for planene våre at du er her.
-De andre, da? -Enkelte blir reddet, andre ikke.
Merche...
Denne landsbyen ble utvalgt blant alle steder i verden-
-fordi noe stort skal skje akkurat her.
Noe som kommer til å endre historien.
Kun de beste blant oss får privilegiet å bevitne det.
Du forstår det ikke nå, men det kommer du til å gjøre.
Hold dere i ro. Herren er stor.
Ta det med ro. Alt er bra.
Kjeltringen har låst oss inne!
-Pateren låste porten! -Han er like gal som den andre.
Hvem hjelper meg? Vi må rive porten. Kom igjen!
-Kom igjen! -Hardere!
-Hjelp! -Hardere!
Kom igjen!
Pater!
-Hardere! -Kom igjen!
Hardere!
Pater Ángel!
Paco!
Han er glovarm! Hva har dere gjort med ham?
Elena...
-Merche... -Hør på meg, Paco.
-Vær så snill, Merche! -Alt som skjer, er ikke dårlig.
Det er prøvelser!
Hindre man må overvinne for å oppnå målet.
Vi må overvinne dem sammen. Bli med meg hjem.
Hvem sa det? Den nye pateren?
Snart kommer noe mirakuløst til å skje akkurat her.
Vi må glemme alt som har vært og bare se framover, Paco.
Du trenger meg, og jeg trenger deg.
-Jeg klarer det ikke alene. -Halsbåndet... Hun har mynten.
Kanskje du har rett, Merche. Det er nok best at vi går hjem.
Ok. Bra. Gi meg det.
-Hva gjør du? -Gi meg halsbåndet.
-Hvorfor det? -Det er ikke ditt. Gi meg det.
Det er hun som har tatt fra meg det som er mitt!
Ingen har tatt noe fra deg, Merche.
Hvorfor forsvarer du alltid henne?
Bra gjort. Du kommer til å bli belønnet.
Hva faen er det?
Mamma! Mamma!
Mamma!
-Hitover! -Hvor?
Jeg er her, min venn.
Tekst: Christina Violeta Th. Storsve www.sdimedia.com