‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫בסדר.‬
‫- מנקה‬ ‫פרנה לואיס -‬
‫קדימה, בואו נזדרז. אין לנו את כל הלילה.‬
‫זאת המחרוזת המלכותית?‬
‫כן.‬
‫בשבוע הבא היא תימכר במכירה פומבית‬ ‫עבור יותר מעשרים מיליון.‬
‫וואו.‬
‫תוכל לקנות אותה. כמה זה יוצא?‬ ‫מיליון שבועות בשכר מינימום?‬
‫- המחרוזת המלכותית -‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫אתה נראה זוועה, אסאן.‬
‫אתה חתיך, אבל אתה נראה זוועה.‬
‫אין לך כסף לסכין גילוח?‬ ‫-יש לי.‬
‫רק שתדעי, יש לי עבודה.‬ ‫-עבודה?‬
‫נפלא.‬
‫מזל טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫איזו עבודה?‬
‫אני צריכה לנחש? זה…‬
‫זה משהו מסובך שלא יחזיק מעמד?‬
‫כרגיל.‬
‫יהיה נחמד אם תפסיק להסתיר דברים.‬
‫נחמד לך, נחמד לי, נחמד לבן שלנו.‬
‫אני יכול לפגוש את ראול בסוף השבוע?‬ ‫-ודאי שאתה יכול.‬
‫אבל האם הוא ירצה לפגוש אותך?‬
‫הברזת לו שלוש פעמים.‬ ‫-אני יודע שאני לא אבא מושלם.‬
‫טוב. שבת בשמונה?‬
‫שבת בשמונה.‬
‫הכול עומד להשתנות, קלייר.‬ ‫-כן, עוד נראה.‬
‫אני הולך להשתנות.‬
‫תגיד את זה לבן שלך.‬
‫הנה. איחרתי קצת.‬
‫מזונות.‬
‫תשמור לך את הכסף. תקנה איתו מתנה לראול.‬
‫נתראה בשבת.‬
‫אל תאחר.‬
‫מי זה?‬ ‫-פרנה.‬
‫תיכנס. הבאת את הכסף?‬
‫למען האמת, צץ לי משהו,‬
‫אז אין לי את הכסף, ורציתי לדעת…‬
‫בוא הנה. בוא ננשום קצת.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-זוז כבר, בן זונה.‬
‫רגע, תקשיב לי. ונסן!‬
‫תקשיב לי!‬
‫אוי, שיט!‬
‫איפה הכסף שלי?‬
‫לא אצלי. נתתי אותו לאמא של הבן שלי.‬
‫תן לי עוד קצת זמן, בבקשה.‬
‫נלך לבקר את אמא של הבן שלך.‬
‫לא! אל תלך לשום מקום, הבנת אותי?‬
‫תרים אותי.‬
‫אני אספר לכם איך לעשות מכה.‬
‫יותר כסף ממה שתוכלו לבזבז.‬
‫או שתזרוק אותי למטה.‬ ‫אל תשאירו אותי ככה. אני פוחד.‬
‫תרים אותו, קווין.‬ ‫-אני פוחד.‬
‫אני עובד בניקיון. בלובר.‬
‫עבודה מחורבנת.‬ ‫-תלוי.‬
‫היצירות שאני מנקה שוות מיליונים.‬
‫וכולן בהישג יד.‬
‫בכל ערב.‬ ‫-אני עדיין לא רואה את הכסף שלי.‬
‫הוא יגיע.‬
‫ביום שישי הקרוב,‬ ‫ה‬‫מחרוזת תועלה למכירה פומבית.‬
‫היא הייתה שייכת למארי אנטואנט.‬
‫היא שווה מיליונים.‬
‫אבל זה לא יקרה, כי המחרוזת…‬
‫אנחנו נגנוב אותה.‬
‫קווין, תעיף אותו.‬
‫לעזאזל, באמת?‬ ‫-זלזלתם בי.‬
‫לא הסתכלתם עליי.‬
‫ראיתם אותי, אבל לא הסתכלתם עליי.‬
‫בדיוק כמוהם.‬ ‫-כמו מי?‬
‫אלה שמעסיקים אותי.‬ ‫אלה שגרים שם, בזמן שאנחנו גרים פה.‬
‫אלה שלמעלה לא מסתכלים על אלה שלמטה.‬
‫בזכות זה, נהיה עשירים.‬
‫אני צריך מישהו‬ ‫שיכול לקבל החלטות מהירות וטובות.‬
‫בחור חזק.‬
‫מישהו שמכיר את המוזיאון.‬
‫מה התפקיד שלי?‬
‫אה, נכון.‬
‫המכירה הפומבית תתקיים כאן.‬
‫צריך להיזהר, יש מצלמות בכל מקום.‬
‫רק פה אין מצלמות.‬
‫חדר ההלבשה של המנקים.‬
‫אין שם שום דבר בעל ערך.‬
‫מסדרון נפרד.‬
‫כניסה נפרדת. מעלית נפרדת.‬
‫אסור שאנשים יראו אותנו.‬
‫זה אומר שגם אתכם לא יראו.‬
‫מה זאת אומרת "אתכם"?‬ ‫-את שלושתכם.‬
‫ניכנס מנקים, ונצא מיליונרים.‬
‫איך ניכנס? בזכות העיניים היפות שלנו?‬
‫אני אכניס אתכם. אל תדאג.‬
‫איפה התג?‬
‫עם מה תיכנסו? הכול נסרק.‬
‫חוץ משקיות האשפה שיוצאות‬
‫וחומרי הניקיון שנכנסים.‬
‫אפשר לשים שם מה שרוצים.‬
‫אקונומיקה. חומר לניקוי חלונות…‬
‫או כלורופורם.‬
‫כשהמכירה תתחיל, תהיו בחדר ההלבשה.‬
‫שם, ונסן וקווין,‬
‫אתם תגנבו מדים של שומרים, לאחר כך.‬
‫רודי, אתה תרוץ לחדר המצלמות.‬
‫יש שם רק שומר אחד, והוא תמיד מרחף.‬
‫אין שום בעיה.‬
‫אחר כך, תנטרל את המצלמות.‬
‫אם המצלמות עוצרות ליותר משתי דקות,‬ ‫המשטרה מוזעקת.‬
‫השוטרים ימהרו. ייקח להם שלוש דקות להגיע.‬
‫שתיים ועוד שתיים ועוד שלוש.‬
‫יש לנו שבע דקות לצאת משם.‬
‫מה?‬ ‫-יהיה רציני.‬
‫אתם תהיו פה.‬ ‫כאן המחרוזת תהיה אחרי המכירה הפומבית.‬
‫תגנבו אותה, ותצאו.‬
‫רודי יחכה לכם עם המכונית‬ ‫הכי מהירה ודיסקרטית שהוא יכול למצוא.‬
‫ונהיה עשירים.‬
‫אפשר לראות את הזהב הטהור‬
‫שעליו תלוי נהר היהלומים.‬
‫יש שאלות?‬ ‫-יש שאלות?‬
‫מה אתה תעשה כל הזמן הזה?‬ ‫-אני?‬
‫אני אקנה את המחרוזת.‬
‫אנא בואו אחריי להמשך הסיור. תודה.‬
‫אתה עובד פה?‬
‫לא כמו אצלנו. הבוסים שלך בסדר?‬
‫בוא נגיד שהם יומרניים.‬
‫יומרניים, אסאן.‬ ‫-ברצינות, אבא?‬
‫יומרניים.‬
‫י-ו-מ…‬
‫ר-נ…‬
‫י-י..‬
‫ם.‬
‫טוב מאוד, בן.‬
‫גברת פלגריני?‬
‫את צריכה עזרה?‬ ‫-לא.‬
‫תודה.‬
‫גברתי, זה אני.‬
‫בבקאר.‬
‫הנהג החדש של בעלך.‬
‫אוי, סליחה. אני מצטערת.‬
‫לא זיהיתי אותך. יש לי בעיה קטנה.‬
‫מכסה המנוע, בבקשה.‬ ‫-כן, בסדר.‬
‫תיכנס פנימה.‬
‫מאיפה אתה ואבא שלך?‬
‫סנגל, גברתי. קרוב לתייס.‬
‫איפה אמא שלך?‬
‫תנסי עכשיו.‬
‫כן, הכול בסדר.‬
‫תודה רבה.‬
‫אני אנהג, גברתי.‬ ‫-לא, תודה.‬
‫לא, אני מתעקש.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫אתה יודע איך קוראים לאיש כמו אביך?‬
‫ג'נטלמן.‬
‫זה נכון.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫ג'נטלמן.‬
‫ערב טוב.‬
‫תודה.‬
‫ערב טוב.‬
‫תודה.‬
‫ברוך הבא, מר פול…‬ ‫-סרנין.‬
‫תודה. ערב טוב.‬
‫גבירותיי ורבותיי, שבו בבקשה במקומותיכם.‬
‫המכירה הפומבית תתחיל בקרוב.‬
‫- מנקה -‬
‫הנה. בהצלחה.‬
‫המחרוזת המלכותית האגדית.‬
‫המחרוזת שנשזרה בתולדותיה של צרפת.‬
‫לואי ה-16 העניק אותה למארי אנטואנט.‬
‫היא נעלמה בימי המהפכה, אבל צצה מחדש‬
‫כעבור שני עשורים בידי נפוליאון,‬ ‫שהעניק אותה לג'וזפין.‬
‫כך החל מסע מדהים בכל רחבי אירופה,‬
‫מרוסיה הצארית לקונסטנטינופול.‬
‫בסופו של דבר, המחרוזת הגיעה‬ ‫לאוצר הסודי של הרייך השלישי.‬
‫היא נרכשה בידי משפחת פלגריני,‬
‫ונגנבה ממנה לפני כ-25 שנה.‬
‫אחריך, אדוני.‬
‫הדלת.‬
‫תשים את המכונית בחנייה.‬
‫אני לא רוצה שיירד עליה גשם.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫היא נחשבה לאבודה.‬
‫למעשה, היא פורקה לחלקים,‬
‫ושבע אבני החן ששובצו בה‬ ‫התפזרו לכל כנפות תבל.‬
‫אך הגנבים לא לקחו בחשבון‬ ‫את עקשנותו של מר פלגריני,‬
‫שחיפש ואיתר את כל אבני החן.‬
‫היום, המחרוזת המשוחזרת חזרה סוף סוף הביתה,‬
‫הנה, לפריז.‬
‫גבירותיי ורבותיי, חברים יקרים,‬
‫הבה נקבל את פני בתם של הבעלים,‬
‫ז'ולייט פלגריני המקסימה.‬
‫ערב טוב.‬
‫גברת פלגריני אמרה שאני יכול להיכנס לבריכה.‬
‫אתה הבן של האיש שמסיע את אבא שלי?‬
‫אני ז'ולייט.‬
‫אתה אמור לענות. קוראים לזה "שיחה".‬
‫קוראים לי אסאן.‬ ‫-בן כמה אתה, אסאן?‬
‫בן 14.‬
‫בשבוע הבא.‬
‫תגיד לי, אסאן.‬
‫זה נכון, מה שאומרים על שחורים?‬
‫מה?‬
‫מה את מנסה להגיד?‬
‫ששחורים לא יודעים לשחות?‬
‫אני יודע לשחות.‬ ‫-כן?‬
‫תראה לי.‬
‫אם תשחה אליי, אתן לך נשיקה.‬
‫נשיקה אמיתית.‬
‫לא כמו נשיקה מאמא שלך.‬
‫תודה. ערב טוב.‬
‫כשאבא שלי שיחזר את המחרוזת,‬
‫הוא הבטיח לעצמו להשתמש בה למשהו יוצא דופן.‬
‫לכן, הערב,‬
‫מכירתה תסייע להקים‬ ‫את קרן ז'ולייט ואובר פלגריני.‬
‫הקרן תתמוך במיזמים תרבותיים ואמנותיים…‬
‫…תודה.‬
‫טוב.‬
‫גבירותיי ורבותיי, חברים, נתחיל כעת במכירה.‬
‫מחיר הפתיחה הוא 17 מיליון אירו.‬
‫אנחנו הולכים לבדוק את חדר ההלבשה.‬
‫אולי נתחיל בהצעה של 18 מיליון,‬
‫כסוג של חימום, אפשר לומר.‬
‫מי רוצה להציע 18 מיליון? 18 מיליון.‬
‫שמונה עשרה מיליון ממר קרוגר. תודה רבה.‬
‫קיבלתי פה 19 מיליון. תודה.‬
‫עשרים מיליון מהגברת מאחור.‬
‫תודה, גברתי.‬
‫עשרים ואחד מיליון ממר קרוגר. נהדר.‬
‫הם באים!‬
‫שלום.‬
‫חבר'ה, ההשפעה לא מיידית.‬
‫קיבלנו בטלפון 29 מיליון. אני רואה שלושים?‬
‫קווין!‬
‫מוקד!‬
‫שלושים ושניים מיליון ממר קרוגר.‬ ‫אני רואה 33?‬
‫כרגע אנחנו ב-32 מיליון‬ ‫עבור המחרוזת המלכותית.‬
‫כאן מוקד. הכול בסדר בחדר ההלבשה?‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן, הכול בסדר. אזעקת שווא.‬
‫קיבלתי.‬
‫שלושים ושניים מיליון פעם ראשונה,‬ ‫שלושים ושניים מיליון פעם שנייה…‬
‫קיבלתי הצעה בסך 33 מיליון מהאדון שם.‬
‫שלושים ושלושה מיליון? אני…‬
‫סליחה. תודה.‬
‫- שווי נכסים: 576 מיליון אירו -‬
‫בסדר גמור.‬
‫אנחנו ב-33 מיליון‬
‫מהאדון שם. ברוך המצטרף, אדוני.‬
‫שלושים ושלושה מיליון.‬
‫איך אתה יכול להגיד דבר כזה?‬
‫יש לך מושג באיזה מצב אני נמצא?‬
‫תפסת אותי בגרון, לעזאזל!‬
‫צא לדרך, בבקשה. אני לא משלם לך כדי לקרוא.‬
‫תסלח לבעלי. הוא מוטרד בגלל העסק.‬
‫כן.‬
‫הבנתי.‬
‫קח ספר בשביל הבן שלך.‬
‫כן. תבחר ספר.‬
‫נו?‬
‫"ארסן לופן, פורץ וג'נטלמן".‬
‫בחירה מצוינת.‬
‫יש לי 36? 36 ממר קרוגר. תודה.‬
‫שלושים ושבעה. 37 מיליון.‬
‫שלושים ושמונה?‬
‫שלושים ותשעה מיליון אירו.‬
‫אני רואה ארבעים מיליון אירו?‬
‫אין לי ארבעים?‬
‫שלושים ותשעה מיליון פעם ראשונה…‬
‫שלושים ותשעה מיליון אירו פעם שנייה…‬
‫שלושים ותשעה… ארבעים מיליון ממר קרוגר.‬
‫הגעתי לארבעים מיליון ממציע ההצעה הראשונה.‬
‫יכולנו לחסוך קצת זמן ולהתחיל במחיר הזה.‬
‫לא משנה, זה בסדר.‬
‫חרא. הוא טוב, זה.‬
‫סליחה?‬
‫חרא.‬
‫קדימה.‬
‫שבע דקות.‬ ‫-אנחנו בארבעים מיליון אירו.‬
‫יש לי 41 מיליון אירו?‬ ‫41 מיליון אירו, אדוני.‬
‫"המצלמות כבויות".‬
‫- תודיע לי כשתסיים -‬
‫41 מיליון אירו.‬
‫אני רואה 42? 41 מיליון אירו…‬
‫יש לי איפשהו 42 מיליון אירו?‬
‫אדוני, אתה כבר מוביל במכירה.‬
‫נכון.‬
‫אבל נדמה לי שהמכירה קצת מתארכת.‬
‫בואו נחסוך קצת זמן.‬ ‫אני מציע שישים מיליון אירו.‬
‫שמעתי שישים מיליון אירו?‬ ‫-נכון.‬
‫שישים מיליון אירו… טוב…‬
‫גבירותיי ורבותיי…‬
‫זהו רגע האמת. שישים מיליון אירו.‬
‫אני לא יכול לנשום ככה.‬
‫יש עוד הצעות עבור המחרוזת המלכותית?‬
‫לא?‬
‫שישים מיליון אירו מהאדון,‬
‫פעם ראשונה… שישים מיליון אירו פעם שנייה,‬
‫שישים מיליון אירו פעם שלישית.‬
‫נמכר לאדון. כל הכבוד.‬
‫אתה לא פוחד שהוא ידפוק אותנו?‬
‫אל תדאג. אנחנו נדפוק אותו קודם.‬
‫תודה.‬
‫חמש דקות.‬
‫נראה שהכול בסדר. תודה.‬
‫אני חייב להודות, מר סרנין,‬ ‫שלא ציפיתי לקונה כמוך.‬
‫"כמוני"?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫כן, טוב…‬
‫כל כך צעיר.‬
‫הנה המחרוזת שלך.‬
‫ברגע שהעברת הכסף תאושר, כמובן.‬
‫כמובן.‬
‫מר פלגריני מקפיד מאוד על הנהלים.‬
‫למעשה,‬
‫הבת שלו רוצה לפגוש אותך, אם במקרה…‬
‫לא, אני מעדיף שלא.‬
‫אפשר לראות אותה?‬
‫בכזה מחיר… רק להציץ.‬
‫מעכשיו, המחרוזת היא התינוקת שלי.‬ ‫-ודאי.‬
‫בסדר.‬
‫תודה.‬
‫אני תמיד שם את המחרוזת בכספת.‬
‫יש לך גישה לחדר העבודה שלי?‬
‫כן, אבל…‬ ‫-ידעת טוב מאוד שהכספת פה.‬
‫בכלל לא.‬ ‫-ודאי שכן.‬
‫ראיתי אותך מחטט פה פעם.‬
‫ניקיתי את ארון הספרים.‬
‫הגברת הייתה פה.‬ ‫-אל תערב את אשתי.‬
‫האמת, המפקח דומון,‬
‫שהוא נקלע לצרה. שלא בצדק, לדבריו.‬
‫הוא גנב ממני את המחרוזת כנקמה.‬
‫אני נשבע בחיי בני שלא נגעתי בה.‬
‫אז מי?‬ ‫-אני לא יודע!‬
‫תירגע, אדוני. נברר הכול בתחנה.‬
‫בסדר?‬ ‫-קחו מפה את ה…‬
‫את מה? מה?‬
‫את מה?‬
‫תירגע! בוא.‬ ‫-תעזבו אותי!‬
‫בוא נלך.‬ ‫-תעזרי לי, גברת פלגריני!‬
‫בוא נלך.‬ ‫-תגידי לבן שלי!‬
‫אני חף מפשע! תעזבו אותי!‬
‫בבקשה.‬
‫עצור!‬
‫אתה לא משחק משחקים.‬
‫ערב טוב, אדוני. משטרת המדינה.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫תכבה את המנוע אם אתה לא נוהג.‬
‫כן, בטח.‬
‫תחשוב על כדור הארץ.‬ ‫-בדיוק.‬
‫ערב טוב לך.‬ ‫-גם לך.‬
‫קדימה, חבר'ה.‬
‫לא עשיתי כלום. אני אגיד…‬
‫היי, מה אתם עושים? צאו מפה!‬
‫בוא נלך!‬
‫הצילו!‬
‫גנבים!‬
‫גנבים.‬
‫היה שוד. אף אחד לא יכול לצאת.‬
‫תן לי לבדוק עם המוקד.‬
‫מוקד! שני גברים בורחים‬ ‫דרך המסדרון של המנקים!‬
‫לעזאזל. קדימה.‬
‫מה הקטע של המכונית?‬
‫לא היה שום דבר יותר דיסקרטי?‬
‫על מה חשבת?‬ ‫-זה כל מה שמצאתי.‬
‫קדימה, תיכנסו.‬
‫אני ארצח אותך.‬
‫אבא שלך בדרך.‬ ‫-תודה.‬
‫די-3!‬
‫דיופ. ביקור.‬
‫דיופ?‬
‫לעזאזל.‬
‫תזעיקו רופא, מהר! התאבדות בדי-3!‬
‫שלום, אסאן.‬
‫אני משתתפת בצערך.‬
‫אני יכולה לעזור?‬
‫כן, גברתי.‬
‫תודה, גברתי.‬
‫סליחה, גברתי.‬
‫לכי לעזאזל, גברתי.‬
‫רודי, אני נשבע לך שארצח אותך!‬
‫אני נשבע שאני לא אשם.‬
‫הכול בגלל המכונית המחורבנת שבחרת!‬
‫העוצמה שלה פשוט הפתיעה אותי.‬
‫תעזבו אותי.‬
‫קווין, אל תזוז!‬
‫אין בה אפילו מערכת ABS.‬
‫בסדר, שאף אחד לא ייגע בשום דבר.‬ ‫אני רוצה עדויות מכולם.‬
‫אתה צוחק?‬ ‫מר סרנין הוא הקורבן! הוא קיבל מכות!‬
‫למרות שהחזרנו להם.‬
‫עזוב את זה, טיבו. לקפטן יש עבודה,‬ ‫ואני לרשותו.‬
‫לא שמעתי על החברה שלך, ננו-ביי.‬
‫במה היא עוסקת?‬ ‫-השתמשת היום בטלפון נייד?‬
‫כן.‬ ‫-אז הרווחתי בזכותך.‬
‫הלו?‬ ‫-שלום, קפטן, מדבר גדירה.‬
‫אנחנו בתחנה. אנחנו שואלים את החשודים‬ ‫אם יש להם שותפים שעוד נמצאים במוזיאון.‬
‫בדקת את המחרוזת?‬ ‫-כן, היא בידינו.‬
‫יבדקו אותה במעבדה.‬ ‫-יופי.‬
‫אני חייב לשאול משהו, קפטן,‬ ‫שמעת על ארסן לופן?‬
‫על מה אתה מדבר, גדירה?‬
‫זה מזכיר לי‬
‫את הרפתקאות ארסן לופן.‬ ‫קראתי את כל הספרים…‬
‫לא עכשיו, גדירה. לך למשרד ותחכה לתוצאות.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני הולך.‬ ‫-בסדר, תודה.‬
‫המחרוזת והגנבים בידינו.‬
‫לך הביתה. נתקשר אליך אם יהיה צורך.‬ ‫-אתה בטוח?‬
‫כן, זה בסדר. לך.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫טיבו.‬ ‫-מר סרנין.‬
‫עוד ניפגש בשביל המחרוזת.‬ ‫-תודה.‬
‫מר סרנין?‬
‫אפשר?‬
‫לערוך חיפוש?‬
‫מזכרת.‬
‫אני עצור?‬
‫תודה, אינספקטור.‬
‫הערב נמסר לנו שהחשוד בשוד המחרוזת המלכותית‬
‫התאבד היום בכלא באזור פריז.‬
‫האיש, אב לילד, במקור מסנגל,‬
‫היה החשוד העיקרי בהיעלמות התכשיט.‬
‫מותו השאיר את החוקרים בלי קצה חוט‬
‫לפענוח הגניבה של הפריט יקר הערך,‬
‫שנרכש על ידי משפחת פלגריני לפני שנים רבות.‬
‫האיש, שעבד בבית המשפחה,‬
‫חשוד בכך שגנב את המחרוזת…‬
‫מה?‬
‫אתה מזכיר לי את אמא שלך.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫"ארסן לופן, פורץ וג'נטלמן".‬
‫"זהו סיפורו של גנב, אבל לא סתם גנב.‬
‫הדבר הראשון שעליכם לדעת‬ ‫הוא שאף אחד לא יודע מי הוא באמת.‬
‫ייתכן שנתקלתם בו.‬
‫בואו לא ניסחף.‬
‫בואו נתחיל מההתחלה."‬
‫- אין כניסה -‬
‫- שבועיים לפני כן -‬
‫בוקר טוב לכל הצופים שלנו.‬
‫ברוכים הבאים למהדורת הבוקר.‬
‫נפתח במעט היסטוריה‬
‫לצד החדשות האחרונות,‬
‫המחרוזת המלכותית,‬ ‫שהייתה שייכת בעבר למארי אנטואנט,‬
‫נמצאה בשבוע שעבר.‬
‫המחרוזת יקרת הערך‬
‫נעלמה אחרי שוד, לפני 25 שנה.‬
‫היא תוצג במוזיאון הלובר,‬
‫לפני שתוצע למכירה על ידי בעליה,‬
‫משפחת פלגריני. המכירה הפומבית…‬
‫- המכירה הפומבית תיערך במוזיאון הלובר -‬
‫"ארסן לופן הוא אדם רב כישרונות.‬
‫הוא אמן התחפושות. הוא יכול לשנות את זהותו‬
‫בין רגע."‬
‫אין לי משרות פנויות.‬
‫אבל בסוכנות אמרו לי…‬
‫בסוכנות טעו.‬
‫מאיפה בסנגל את?‬ ‫-בקל. מכיר?‬
‫אבא שלי משם!‬
‫כשהייתי קטן, הוא היה לוקח אותי‬ ‫לקנות אוכל ליד תחנת הדלק.‬
‫אתה מכיר את עבדוליי?‬
‫כן, אני מכיר את עבדוליי!‬
‫בואו נזדרז. אין לנו את כל הלילה.‬
‫"אסור לבטוח בארסן לופן.‬
‫ייתכן ששמו כלל אינו לופן.‬
‫למעשה, יש לו אין ספור שמות."‬
‫לואיס פרנה. איזה שם גרוע.‬
‫אתה רוצה כסף?‬ ‫-כן.‬
‫אני אתן לך אלף.‬ ‫הריבית היא עשרה אחוז לשבוע.‬
‫לשבוע?‬ ‫-כן.‬
‫לא טוב?‬ ‫-זה בסדר.‬
‫אתה מבין אותי? אם תנסה פעם לדפוק אותי…‬
‫תודה.‬ ‫-אל תחזור בלי הכסף.‬
‫לופן השתמש בכישרונותיו יוצאי הדופן‬ ‫במעשי הגניבה שלו.‬
‫אף מכשול לא עצר אותו.‬
‫הכישרון הגדול ביותר שלו, ללא ספק…"‬
‫סליחה.‬ ‫-תודה.‬
‫"…הוא להקדים את כולם בצעד, תמיד."‬
‫טוב מאוד.‬
‫"בסופו של דבר, ארסן לופן הוא זאב בודד,‬
‫שמזעיק מדי פעם את חבריו,‬
‫בעל מוסר מפוקפק,‬
‫אך גם נאמן עד אין קץ."‬
‫הנה ההעתק.‬
‫כן.‬
‫התעלית על עצמך, בנז'מן.‬
‫הוא לא מושלם. עשיתי מה שיכולתי בשבוע.‬
‫בפעם הבאה תיתן לי יותר זמן.‬ ‫-לא תהיה עוד פעם.‬
‫הגיע הזמן להמשיך הלאה.‬
‫חשוב שאקבל אותה בחזרה.‬
‫תודה, בנאדם.‬
‫בוא נלך!‬
‫הצילו!‬
‫גנבים!‬
‫תודה.‬ ‫-הכול נסרק.‬
‫חוץ משקיות האשפה שיוצאות‬
‫וחומרי הניקיון שנכנסים.‬
‫זין! זה מסריח!‬ ‫-על זה שנינו מסכימים.‬
‫מי בא הנה להחליף חיתול לילד שלו?‬
‫בלובר!‬
‫ניכנס מנקים,‬
‫ונצא מיליונרים.‬
‫הלו? כן, לוטננט.‬
‫עכשיו חזרנו.‬
‫טוב מאוד. תודה.‬
‫היי, גדירה.‬
‫במעבדה קבעו שהמחרוזת מזויפת.‬
‫תודיע לקונה. פול סרנין.‬
‫איך כותבים את זה?‬ ‫-פול. פ-ו-ל.‬
‫סרנין, עם ס'.‬
‫כן, כתבתי.‬
‫עבריינים קטנים, עם הרשעות לא רציניות.‬
‫שלושה, כן.‬
‫אני אשלח את העדויות.‬
‫אין בעיה. נתראה אחר כך.‬
‫להתראות.‬ ‫-כן, להתראות.‬
‫הקדמת.‬
‫אמרתי לך. השתניתי.‬
‫ראול! זה אבא!‬
‫הוא לא מאחר?‬ ‫-יופי. תודה על האמון.‬
‫אני לא אשאל מה עשית אתמול בלילה.‬
‫באמת, שום דבר מיוחד.‬ ‫-כן? שום דבר?‬
‫ערב רגוע.‬ ‫-בטח.‬
‫יותר טוב, נכון?‬ ‫-תודה.‬
‫מה? אני לא נראה מעולה?‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-אתה מועך אותי.‬
‫אני אבא שלך. אני אמור למעוך אותך.‬
‫לא יותר מדי מאוחר, טוב?‬ ‫-ביי, אמא.‬
‫ביי.‬
‫שמעתי שאתה מתעסק כל הזמן עם הטלפון.‬
‫חבל.‬
‫כשהייתי בגילך, אהבתי לקרוא.‬
‫בטח. לא היו אז טלפונים.‬
‫מכה מתחת לחגורה.‬
‫לא בטוח שמגיעה לך מתנה.‬
‫איזו מתנה?‬
‫קח.‬
‫אתה תאהב אותו.‬
‫סבא שלך נתן לי אותו.‬
‫חבל שלא הכרת אותו.‬
‫ארסן לופן הוא לא רק ספר.‬
‫הוא המורשת שלי. השיטה שלי.‬
‫הדרך שלי.‬
‫אני לופן.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬