‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Paznic!
‎Noul tău coleg.
‎De ce te-au închis?
‎CU DOUĂ ZILE ÎN URMĂ
‎Glumești?
‎Altfel, nu te-aș fi sunat.
‎Imposibil. Verifică iar!
‎Am verificat toată noaptea!
‎Clema originală.
‎Aranjamentul original. Pietrele n-au urme.
‎Colierul ăsta nu a fost desfăcut.
‎Dacă e așa, povestea cu pietrele ‎răspândite prin lume e o minciună.
‎Colierul a fost mereu ‎în seiful familiei Pellegrini?
‎- De ce ar minți? ‎- Nu știu.
‎Poate că au mințit despre tot.
‎Inclusiv despre jaful comis de tata.
‎Timp de 25 de ani, l-am crezut un hoț.
‎- Am greșit timp de 25 de ani. ‎- Ușor, Assane.
‎Ai colierul.
‎- Cui îi pasă de restul? ‎- De adevăr?
‎Nu, nu spun asta, dar…
‎Mi-ai spus că te vei opri după asta.
‎Că Raoul are nevoie de tatăl lui.
‎- Gândește-te la el! ‎- Doar asta fac.
‎Vreau să știe cine a fost bunicul lui.
‎Scoate-le!
‎- Assane. ‎- Știu ce fac.
‎Ce faceți?
‎Nimic special.
‎- Ascunzi ceva? ‎- Eu?
‎Nici vorbă.
‎- Nu mă crede! ‎- Copiii ăștia…
‎Poliția! Deschide!
‎Sunt inspector Dumont! Deschide!
‎Nu mă face s-o dărâm!
‎Stai jos!
‎- Câți ani ai? ‎- Șaisprezece.
‎- Locuiești singur? ‎- Locuiesc cu mama.
‎- Se va întoarce. ‎- Serios?
‎Hai s-o așteptăm!
‎Strânge-ți lucrurile! ‎Mergem la serviciile sociale.
‎Ai auzit?
‎Haide! Grăbește-te!
‎Care-i problema?
‎Mai lucrează la tehnica de evadare!
‎- Bună, mamă! ‎- Bună!
‎Sunt în trecere. Mă duc la fundație.
‎Am auzit despre colier.
‎Au recuperat o copie.
‎Probabil asta îl înnebunește.
‎Pari distrusă, nu alta.
‎Stai liniștită! Poliția are nicio pistă.
‎Asta scriu ziarele, dar, majoritatea fiind ‎ale lui, sunt sceptică.
‎Colierul a dispărut din nou ‎după 25 de ani. Ghinion.
‎Într-adevăr, ghinion.
‎A fost tare necăjit atunci.
‎Ar putea fi mai rău acum.
‎Cum te simți?
‎Încetișor, mă estompez.
‎În cușca aurită de la tatăl tău.
‎El a ales orhideele.
‎- Măcar n-a luat crizanteme. ‎- Încetează!
‎- Nu te urăște. ‎- Nu, se teme de mine.
‎Știu unde-s cadavrele.
‎Ai grijă de tine!
‎Te adoră, îl adori…
‎dar, cum spune și el,
‎ești cu el sau împotriva lui.
‎Pa, mamă!
‎Pa, Juliette!
‎Pa, François!
‎Dră Pellegrini?
‎Pentru dv.
‎- Mulțumesc! ‎- Cu plăcere.
‎GRĂDINILE LUXEMBURG, ORA 14:00 ‎FĂRĂ POLIȚIE
‎- La revedere! ‎- La revedere!
‎În sânge, fără ceapă.
‎Așa. Mulțumesc!
‎Da, doamnă? Exact.
‎În sânge, fără ceapă.
‎Mulțumesc!
‎Te grăbești. Și eu la fel.
‎Cât vrei?
‎Prețul meu e zero.
‎Nu vreau bani.
‎Vreau răspunsuri.
‎Nu-i văd fața. Nu aud!
‎Are mâna pe microfon.
‎Rezolvă, la naiba!
‎Rezolvă! Vreau să-i aud!
‎Către toate unitățile, ‎hoțul de la Luvru e acolo!
‎Nu interveniți până nu face o mișcare! Da?
‎Am spus fără poliție.
‎- Tu ai furat colierul? ‎- Eu pun întrebările.
‎De ce ai mințit?
‎- Să mint? Despre ce? ‎- Despre colier.
‎N-a fost demontat.
‎Nu l-a furat tata.
‎Așa e.
‎Adică, n-a fost demontat.
‎Eu și tata ne-am gândit
‎la ideea pietrelor răspândite ‎ca să facem senzație înainte de vânzare.
‎Tati l-a cumpărat ‎de la un bijutier din Africa de Sud.
‎- Nu te cred. ‎- Jur.
‎- Uită-te la mine, mă știi! ‎- Încetează!
‎Rahat, se cunosc. Uite!
‎Sunt sigur! Pellegrini ne dă țeapă.
‎Belkacem, vreau să aud! Apropie-te!
‎Du-te între ei și ieșire!
‎Dacă află tata, ești mort.
‎Dă-mi colierul!
‎- Nu voi spune poliției. ‎- Tata era nevinovat.
‎Aș vrea să-ți confirm,
‎dar a mărturisit, în scris.
‎Nu-l știi pe tatăl tău.
‎Fuge! Toate unitățile!
‎Prindeți-l!
‎Stai!
‎Prindeți-l!
‎A plecat pe bicicletă. Prindeți-l!
‎- Nu-l lăsați să scape! ‎- Suntem după el.
‎Trebuie să-l prindem!
‎Se duce spre Vavin.
‎Prindeți-l la ieșire!
‎Ce-i asta?
‎Cum a reușit așa ceva?
‎Merge spre Senat!
‎Nu pot să cred! Rahat!
‎Se duce spre observator.
‎Ieșirea șase, să mergem! Toată lumea!
‎Stai!
‎- La pământ! ‎- Vino aici!
‎- Dă-mi totul! ‎- Mâinile sus!
‎Nu e el.
‎Hamburger, în sânge, fără ceapă?
‎- Nu e el! ‎- Nu mișca!
‎Rahat!
‎Jos masca!
‎- Arată-ți fața! ‎- Închideți parcul!
‎Nu iese nimeni, da?
‎E imposibil! Unde e?
‎Rahat!
‎PENTRU ASSANE
‎„Fiule, mi-e rușine.
‎Sunt vinovat de ceea ce m-au acuzat.
‎Voiam să-ți ofer o viață mai bună.
‎Am eșuat.
‎Sper că mă vei ierta.
‎Ține minte,
‎adevărul se va găsi mereu în «bilioteci».
‎Nu «comit» aceleași greșeli ca mine!
‎Te iubesc.
‎Tata.”
‎De Gaulle cu un singur „l”?
‎Ai grijă, Assane! ‎E important să scrii corect.
‎Dacă te-ar vedea mama ta…
‎MINISTERUL DE INTERNE
‎S-A SINUCIS ÎN CELULA SA
‎- Mereu fac greșeli în scris. ‎- Și eu la fel.
‎Dar tata, nu. ‎Mai ales două greșeli la rând.
‎- Așa, și? ‎- Uite!
‎- „Comit”, „bilioteci”. ‎- Da.
‎- Și? ‎- M-am interesat.
‎Tata era la închisoare cu un tip, ‎Étienne Comit.
‎C-o-m-i-t.
‎Unde lucra?
‎- La bibliotecă. ‎- Exact.
‎Stai așa, Assane…
‎E o coincidență.
‎- Serios? ‎- Mesaje ascunse în greșeli de ortografie?
‎- Exagerezi. ‎- Nu înțelegi.
‎Am asta de ani întregi.
‎Încerc să arăt că-i nevinovat. ‎Mulțumită lui Comit.
‎Și n-am făcut nimic.
‎Ai dreptate.
‎Ai îndoieli. Vezi ce iese! Du-te la Comit!
‎- Unde e? ‎- La închisoare.
‎- Cere să-l vizitezi. ‎- E bolnav, nu poate.
‎- Ei bine… ‎- Trebuie să găsesc altă cale.
‎- Nu! ‎- Da.
‎- Nu! ‎- Ai zis: „Vezi ce iese!”
‎Trebuie să-l văd.
‎La naiba! Rahat! Assane!
‎Stai!
‎Vizitator. Djibril Traoré.
‎Salut, vere!
‎Ia loc!
‎Suntem veri?
‎Nu am veri.
‎Acum ai.
‎Și vărul tău are un cadou.
‎Tu… ieși de aici.
‎Iar eu intru.
‎Stai așa!
‎Ești tâmpit?
‎Știu! De fapt…
‎Paznicii nu vor observa,
‎căci noi doi
‎arătăm identic.
‎Așa.
‎Paznicii s-au schimbat.
‎Și ceilalți deținuți?
‎Ai fost în carantină o săptămână.
‎Diseară vei fi mutat într-o celulă.
‎Nu te cunoaște nimeni aici.
‎Bine, dar nu uiți ceva?
‎Rahat, cătușele!
‎Ce tâmpit sunt!
‎Cum de nu m-am gândit?
‎- Știi trucul cu cătușele? ‎- Ce?
‎Acum îl știi.
‎Paznic! Am terminat.
‎Știu de ce ești aici. ‎Dacă faci trafic cu o țigară, ai pus-o.
‎Eu te-am scos, eu te pot băga înapoi.
‎- Pa, vărule! ‎- Haide!
‎Paznic!
‎S-o saluți pe mătușa!
‎Paznic!
‎Știu că, la început, e greu aici.
‎Te vei obișnui.
‎Aici respectăm toate credințele.
‎Personal, o carte mi-a oferit des…
‎răspunsuri
‎și liniște.
‎Bun venit, băiete!
‎SFÂNTA BIBLIE
‎Dnă Pellegrini, mă deranjează ceva.
‎În baza filmării, dv. și suspectul…
‎vă cunoșteați.
‎Mi se pare că mă tratați ca pe o suspectă.
‎- Sunt acuzată de ceva? ‎- Nu, deloc.
‎Dacă da, nu-i nimic.
‎Mă puteți reține. Voi trimite avocații.
‎Veți fi concediat în 15 minute. Da?
‎- Stați… ‎- Schimbați-vă tonul!
‎Și concentrați-vă la anchetă!
‎Vă întreb ce ați vorbit, da?
‎Desigur.
‎I-am zis…
‎că polițistul e un idiot ‎și mi-a dat un colier de plastic.
‎Gata cu notițele?
‎Găsiți colierul!
‎Nu vreți să vă dezamăgiți superiorii.
‎- Nu, doamnă. ‎- Bun.
‎Mulțumesc.
‎Am făcut cafea.
‎Mulțumesc mult.
‎Hei!
‎Știți un tip pe nume Comit?
‎Étienne Comit.
‎- Ce vrei? ‎- Nimic.
‎E un prieten comun.
‎Cine e prietenul tău?
‎Eu mă las. Nu-s bune.
‎Le vrei?
‎Celula 241.
‎Vreau să știu totul despre el.
‎Vincent Morville, spune-mi despre furt!
‎Îl chema Luis Perenna. Nu-l mai văzusem.
‎- Comit, 241. Leroy. ‎- Da.
‎- Paznic? ‎- Da, vin.
‎- Étienne unde e? ‎- La spital.
‎- Când se întoarce? ‎- Nu se mai întoarce.
‎Mersi!
‎Hei, cine ești?
‎- Cine ești? ‎- Djibril. Djibril Traoré.
‎Îmi datorează marfă de 1.000 de euro.
‎- Ai trei zile să mi-i dai. ‎- Trei?
‎E prea mult timp, Djibril?
‎E în regulă.
‎- Da. ‎- E OK.
‎- Ce se petrece aici? ‎- Nimic.
‎- Abia ce-a ajuns. Deja e bolnav. ‎- Mă ocup eu.
‎Ia loc!
‎Deci? Ce e?
‎A început să mă doară peste tot.
‎Credeam că-s gravid.
‎Dar nu sunt.
‎Probabil!
‎Mi-am zis…
‎să stau o noapte la spital.
‎Cel mai bine, nu?
‎Ascultă…
‎e greu la început.
‎Dar te vei obișnui. Da?
‎Și noaptea mea aici?
‎Deocamdată, nu.
‎- Da? ‎- Da.
‎Ai o clipă?
‎- Nu, mă duc la șefu'. ‎- Te rog!
‎Să-ți arăt ceva.
‎Uite!
‎Paul Sernine.
‎Luis Perenna.
‎- Ce faci? ‎- Nu vezi?
‎Ambele-s anagrame.
‎- Și? ‎- Are logică.
‎O legătură între hoț și Arsène Lupin.
‎Ar trebui să vedem care-i treaba. ‎Să vorbesc cu Laugier?
‎Sigur, bună idee.
‎Dacă vrei să pari tâmpit. ‎E într-o pasă bună.
‎Serios, ce-i asta?
‎Ce urmează? D'Artagnan?
‎Înapoi la treabă! Să facem progrese!
‎Asta-i tot ce putem?
‎Suntem polițiști. ‎Tipul și-a pus un costum și ne-a prostit!
‎Ce-i asta? Ne duce de nas!
‎Nu știm nimic. Suntem praf!
‎Ancheta asta e o tâmpenie!
‎- Spuneți-mi! ‎- Ce vrei?
‎- Cum obțineați drogurile? ‎- Ce-ți pasă?
‎Sunt curios.
‎Ești prost? Le-a înghițit.
‎- Apoi le-a scos din cur. ‎- Așa.
‎De acolo să scoți și banii.
‎Ăsta vrea să moară?
‎Așa.
‎Presupun c-a fost un accident?
‎Da. Unul stupid. Mă bărbieream și…
‎am alunecat.
‎Bine. Vei sta aici peste noapte.
‎În sfârșit!
‎Fă-ți prieteni! Aici, e ceva util.
‎Noapte bună!
‎Étienne?
‎Étienne.
‎Mă numesc Assane Diop.
‎Tata a fost Babakar Diop.
‎Ați fost aici împreună.
‎Étienne?
‎- Babakar. ‎- Da!
‎Îți amintești?
‎Da, poate.
‎- A furat un colier, nu? ‎- Da. Ba nu.
‎De asta sunt aici.
‎A fost condamnat pe nedrept.
‎Nu-l cunosc pe tatăl tău.
‎Nu.
‎- E imposibil. ‎- Ba da.
‎Cum adică?
‎Stătea singur în celulă.
‎Mereu supravegheat.
‎L-am văzut o dată, căci…
‎i-am dus o carte,
‎când lucram la bibliotecă.
‎Asta-i tot.
‎Nu se poate.
‎Te rog, încearcă!
‎Étienne.
‎A înapoiat-o. A zis…
‎Da?
‎…că, dacă cineva ‎vine s-o ceară în numele lui,
‎să i-o dau.
‎A spus că toate răspunsurile-s acolo.
‎Mai ai cartea?
‎Poate.
‎Caută prin lucrurile mele.
‎Nu te joci?
‎A venit dimineață. De la tatăl tău.
‎Au găsit-o în celula lui.
‎Ai auzit de școala Andrésy?
‎Una dintre cele mai bune din Franța.
‎Cineva vrea să mergi acolo la anul.
‎O persoană generoasă a plătit pentru tot.
‎Assane.
‎Vei primi o educație reală.
‎Vei deveni cineva.
‎Asta e șansa ta.
‎Nimic nu e sigur.
‎Mă bucur că-ți place.
‎„Fiule, mi-e rușine.
‎Sunt vinovat de ceea ce m-au acuzat.
‎Voiam să-ți ofer ‎o viață mai bună. Am eșuat.‎”
‎- Celula 241? ‎- Da.
‎Cearșafuri curate! Ca la Ritz!
‎- Unde-s lucrurile lui Étienne? ‎- Acolo.
‎Succes!
‎EXTRAORDINARELE AVENTURI ‎ALE LUI ARSÈNE LUPIN
‎Cum a fost la științe naturale?
‎Cu tine vorbesc.
‎Testul la științe naturale. A fost bine?
‎E cartea de la tata?
‎A mâzgălit toate paginile.
‎Preferi cărțile, nu te joci?
‎Ca să vezi!
‎„Sunt…”
‎NEVINOVAT
‎„Nevinovat…”
‎ÎNSCENAREA
‎GRI
‎PELLE
‎„Sunt nevinovat,
‎înscenarea lui Anne
‎Pellegrini.”
‎Bogdan speră c-o să-ți placă. ‎Va avea grijă de tine diseară.
‎Ce naiba e asta?
‎Gata. Restaurantul e închis.
‎E o întrebare ciudată,
‎dar eu…
‎Trebuie să știu dacă…
‎Ei bine…
‎Babakar a furat colierul?
‎Ce?
‎S-a furat un colier de milioane,
‎iar fundația are probleme.
‎Mă enervezi c-o poveste veche? ‎Normal că l-a furat!
‎Iartă-mă! Scuze, dragă!
‎Nu, e vina mea.
‎Toți vor să mă distrugă.
‎Când mă ataci tu…
‎Tatăl tău se poate apăra singur.
‎Ești de partea mea.
‎Nu?
‎Da.
‎Haideți, mai cu talent!
‎Uite-l!
‎Haide, s-o facem!
‎Dă-mi-o!
‎Diseară.
‎Ești îndrăgostit de mine.
‎Cum se simte?
‎Pot să-l văd?
‎Mulțumesc!
‎Ce faci, omule?
‎Cred că te place.
‎Ai găsit cartea?
‎Bun.
‎Pot să-ți cer ceva?
‎Orice.
‎Nu-mi pasă cum, ‎dar fă-mi soția să zâmbească.
‎Eu nu voi mai putea.
‎Îți promit!
‎Bine.
‎Mersi pentru carte!
‎Am obținut ce voiam. ‎Trebuie să-l răzbun pe tata.
‎A fost o plăcere să te cunosc.
‎Ai grijă, Djibril!
‎Mulțumesc!
‎Noapte bună!
‎ARSÈNE LUPIN E LA ÎNCHISOARE
‎Raoul.
‎Lasă cartea! Stinge lumina!
‎Haide!
‎Noapte bună!
‎Haide! Du-te!
‎Dacă găsești un indiciu ‎în ‎Harry Potter‎… sună!
‎- Pe mâine! ‎- Mă duci tu?
‎- Sigur. ‎- Bine.
‎Pe mâine!
‎DECEDAT
‎Nu!
‎Ajutor! Paznic!
‎Deci, totul bine?
‎- Probleme? ‎- Nu, dimpotrivă.
‎A fost prea ușor.
‎Nemernicul nu era în celulă.
‎Nu știu cum a reușit.
‎L-am găsit la dușuri.
‎Se spânzurase.
‎„Iluzionismul e probabil ‎cea mai subtilă artă.
‎E nevoie de finețe.
‎Și, uneori, de o doză de curaj…”
‎„În final, mijloacele nu contează.
‎Doar scopul contează.”
‎- În starea lui, nu-i nevoie. ‎- Da.
‎„Și, desigur,
‎plăcerea de a-i păcăli pe toți.”
‎EVADAREA LUI ARSÈNE LUPIN
‎Bună ziua!
‎Mă scuzați!
‎Assane.
‎Assane!
‎Știu că i-ai înscenat totul tatălui meu.
‎Ce i-ai făcut?
‎Assane…
‎Ce i-ai făcut?
‎L-am pus să semneze mărturisirea.
‎- Dar sunt nevinovat! ‎- Nu contează.
‎- Ba da! ‎- Crede-mă!
‎Mai bine vinovat și liber ‎decât nevinovat și închis.
‎Semnează! Gândește-te la fiul tău!
‎Pentru Assane.
‎Trebuia să aibă o sentință redusă.
‎Mi s-a spus ‎că judecătorul va înțelege situația.
‎Un imigrant ‎care-și crește singur fiul aici.
‎Dar judecătorul a fost dur.
‎Tatăl tău n-a acceptat. S-a spânzurat.
‎Mărturisirea aceea l-a ucis.
‎Am fost naivă.
‎Făcusem niște aranjamente.
‎Acelea merg doar pentru cei ca tine.
‎Nu pentru cei ca el.
‎După moartea lui, te-am ajutat.
‎Te-am ajutat.
‎De la distanță.
‎Dar te-am ajutat.
‎Tu ai făcut-o?
‎Tu ai donat banii?
‎Tu?
‎M-am simțit răspunzătoare.
‎Am vrut să mă ierți.
‎- Tatăl tău… ‎- Bietul Babakar!
‎L-ai acuzat, l-ai făcut să se sinucidă ‎și vrei să-ți cureți conștiința!
‎Nu eu l-am acuzat!
‎Un polițist a jurat că-l va ajuta!
‎- Asta-i tot! A mințit. ‎- Ce polițist?
‎Ce polițist?
‎- A fost acum mult timp… ‎- Nu!
‎Ce polițist?
‎Spune-mi!
‎- Dumont. Se numea Dumont. ‎- Paznic.
‎Inspectorul Dumont.
‎Dumont s-a folosit ‎de încrederea lui tata ca să-l acuze.
‎- De ce a făcut-o? ‎- Nu știu.
‎Am cercetat mult, dar nu știu.
‎Assane.
‎Jur.
‎- Unde te duci? ‎- E pierdut.
‎Frumos costum!
‎- Întoarce-te! ‎- A ratat ieșirea.
‎- Ieșirea de serviciu e pe acolo! ‎- Fiți politicoși!
‎Îi voi spune directorului ‎cum îi tratați pe noi veniți.
‎Scuză-i! N-au minte deloc.
‎Benjamin Ferel.
‎- Assane Diop. ‎- Încântat.
‎Pot să-ți cer ceva?
‎Nu-mi pasă cum, ‎dar fă-mi soția să zâmbească.
‎LOCOTENENT GABRIEL DUMONT ‎POLIȚIA REGIONALĂ DIN PARIS
‎Subtitrarea: Alexandru Pintilei