PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
FABIENNE BERIOTOVÁ BYLA DOMA NALEZENA MRTVÁ
Můžu za to já, Bene.
Měl jsi pravdu.
Neměl jsem ji do toho tahat.
Přesně.
Nechci tě najít oběšeného.
Tak co mám dělat?
Mám toho teď nechat?
Vzdát to? Nechat ho vyhrát?
Můžu se omluvit.
Omlouvám se, pane Pellegrini.
Promiňte, pane.
Zase!
Máš svůj život.
Máš ženu a syna.
Syna, co má narozeniny.
Naplánovals na dnešek něco?
Slíbil jsi to Raoulovi.
- Necítím se na to. - No jo.
Ale jestli to zrušíš,
tak vyhraje.
- Co to děláš? - Uvidíš, je moc hodný.
Jen nezmiňuj to jméno.
Jaké?
Pellegrini!
Youssefe.
- To tvoje odvolání je pěkná blbost. - O nic nejde. Fakt.
Navíc doháním papírování. Víš, že to miluju.
- Dobře, čau. - Čau.
Dobrá.
Kdo to je?
Luis Perenna.
Sernine.
Louvre.
Aféra Kesselbachova 813, Perenna.
Tygří zuby.
Salvator.
No jasně!
Ne…
Královnin náhrdelník.
Sakra, co mi tu uniká?
Salvator, Srdcová sedmička.
Musí to nějak souviset…
11. PROSINEC NAROZENINY MAURICE LEBLANCA
Tohle je šílený.
Neurčili jeho totožnost.
Ten chlápek vykradl Louvre
a vůbec nic o něm nezjistili. Nic.
- Buď má štěstí… - Nebo je to nejlepší zloděj na světě.
Ještě ty začínej.
- Guédira stopu měl. - Ale stáhli ho. Tak ať neskončíš stejně.
Mimochodem, kde je?
Padáka přece nedostal.
Psal mi, že je marod.
- Vypadal včera nemocně? - Upřímně…
Vypadá nemocně pořád.
Dobře…
Jestli je v Paříži, dostaneme ho.
Tati?
- Všechno nejlepší, synku. - Cos vyváděl?
Nic.
Ujel mi autobus, tak jsem doběhl.
- Co je to? - Otevři to.
Co to je?
Podívej.
Tak! Tady máš.
- Assane, připomínám ti, že je mu 14. - No a?
- Nelíbí se ti to? - No…
Žeru ty knížky s Lupinem, ale kostým je už moc.
Bude se ti to líbit. Věř mi.
A to není všechno. Musíme už vlastně vyrazit.
Kam?
- Překvapení. - Hezkou zábavu.
Ty nejdeš s námi?
Ne, nejdu.
Už mám plány.
Návštěvu lékaře?
Tys mě prásknul?
Jestli máš nějaké otázky, ptej se!
- Nemám. - Nemám co skrývat.
- Co chceš vědět? - Jestli jdeš s námi.
- Vlak jede za hodinu. - Jaký vlak?
Náš vlak. Koupil jsem ti lístek.
Jsi otravnej, Assane.
Ty mě vždycky do něčeho natlačíš.
Nikdy mi nedá dopředu vědět.
Že má tři hodiny zpoždění, nebo že nepřijde.
Stává se to často?
Má náročnou práci?
Práce… Nevím, jestli se tomu dá tak říkat.
- Co dělá? - Radši se ani neptejte.
Řeknu jen toto:
když na něj narazíte na ulici, tak si hlídejte tašku.
Ale nevím ani polovinu toho, co dělá.
- Už jsme u čísla 295. - Tady?
Taky vám volali?
- Jo. - Ano.
Uvnitř mám dva muže.
Hlídejte pod okny, kdyby se pokusili utéct tudy.
- Jsou pořád tam? - Byli čtyři.
Tři upláchli, jeden tu zůstal. Vyřídím to.
- Nemáme jít s vámi? - Je to jen kluk. To zvládnu.
Hlídkujte pod těmi okny.
Díky, kolegové.
- Ano? - Madam, jsem od policie.
- Otevřete, prosím. - Kdo je to?
- Policie. - Tak dobře, pojďte dál.
Děkuji, madam.
Uklidněte se.
Dva mí kolegové hlídají dole.
Vše je v pořádku. Už jste v bezpečí.
Nestihli odsud nic odnést, že?
- Myslím, že ne. - Tak to máte štěstí.
Byt vašich sousedů úplně vybílili.
- Vážně? - Ano. Máte alarm?
- Ne. - Tak by to nešlo, madam.
To není dobré.
Vrátí se.
- Myslíte? - No určitě!
Ti parchanti se jen tak nevzdávají.
Jestli se jim to nepovedlo, tak se vrátí, aby se napakovali a vybílili to tu úplně.
- Vy tu ale zůstanete, že? - Ne, madam.
Nezůstanu tady.
Nemůžu.
Máme podstav.
Všechno jde do předměstí. Na počestné lidi pak nezbyde.
- Proboha! - Přesně tak.
- Možná existuje řešení. - Ano?
Trochu složité.
Já… Prosím vás.
Jestli máte opravdu cenné věci, nechte je u mě.
Je to tak lepší. Udělejme to tak.
Uložím je pěkně do bezpečí na stanici, do místnosti s důkazy.
Můžete si je vyzvednout, až je chytíme.
Ano. Udělejme to takto.
Bude to pro mě znamenat papírování.
- Budu muset… - Prosím vás.
Dobře.
Tak jo.
Madam.
Jen to nejcennější.
Tak.
Dal mi ho můj manžel.
Věnoval se těžbě diamantů v belgickém Kongu.
- Staré dobré časy. - Místní seděli na jmění.
- Neuvědomovali si to a my toho využili. - Dobře jste udělali.
- Ty náušnice taky? - Ano. Prosím.
Děkuji.
Chci vás požádat ještě o jednu laskavost.
Mám Fabergého vejce.
Ale madam, nemůžu si všechno vzít.
Prosím.
- Jste neskutečná. - Já vím.
Dobře.
- Jako vzpomínka na belgické Kongo. - Děkuji vám, mladíku.
Jste skutečný gentleman.
Ten muž je tvá spřízněná duše.
To je trochu přehnané.
Řekla jste to sama.
Na našem posledním sezení jste řekla:
„Je pro mě stvořený, ať se mi to líbí, nebo ne.“
„Má spřízněná duše.“
Takže…
Věříte na spřízněné duše?
Já jen,
že když mě pevně drží v náručí,
tak tomu věřím. Ale…
Když udělám večeři a on se o tři hodiny opozdí,
tak je to těžší.
Pořád si říkám, že se to zlepší,
a pak jsou chvíle,
kdy jsme v pohodě a mluvíme o budoucnosti,
a zničehonic,
jako by si nemohl pomoct, všechno pokazí.
Začarovaný kruh?
Vlastně ani nevím, jestli ho miluju.
Už je to tak dlouho…
Nasmáli jsme se, prožili jsme spolu všechno.
Je to můj nejlepší přítel, ale…
Pochybuju, že je to muž mého života.
Nic mu nedlužíte. Nejste svoji. Nemáte děti.
Promluvím s ním večer.
Tak my…
- Tak se ukáže. - Co se ukáže?
Jestli mu na mně záleží.
Debil!
- Neviděli jste ho? - Ne.
- Utekl po střeše. - Sakra.
- Zdrhl. Neviděli jste ho? - Ne.
Tolik nám neplatí, abychom riskovali své životy.
Něco při útěku ztratil.
- Koukejte. - Fakt!
- Slušný. - Slušný jackpot.
Vezmu to na komisařství jako důkaz.
- Vyřídím papíry. - Díky.
- Díky, kolego. - Bylo mi ctí.
- Hezký den. - Nashle.
V tom věku jsou rychlí. Peláší…
- Jsou hbití. Dobře, díky!
- Mějte se. - Díky.
Můžeme se dnes večer vidět?
Musím s tebou mluvit.
Cože? Mluvím vážným hlasem? Ne.
Mluvím normálně.
Vážně, ano.
Můžeme spolu povečeřet?
V sedm a vyber nějaké klidné místo, Assane.
Nic přehnaného, jo?
Dobře. Uvidíme se večer.
- A sedadlo, Assane? - Osmdesát pět.
- Osmdesát čtyři, 85 a 86. - Osmdesát pět.
- Osmdesát šest. - Tady!
- Tamhle. - Bezva.
Le Havre nezní moc zajímavě.
Tam ale nepůjdeme.
Vážně? A kam?
Pod pevnost Fréfossé.
„Na západ od Étretatu, Dívčí jeskyně.
Pod pevností Fréfossé, Dutá jehla.“
Přesně tak.
Jedeme do Étretatu.
- Oslava Lupina. - Přesně tak.
Proto tě miluju. Vidíš?
Znám ho už 25 let.
Samozřejmě po mně chtěl, abych si přečetla Dutou jehlu.
- Tak si něco málo pamatuju. - Něco málo?
- Něco málo. - Počkej.
Dvě stopy na písmenech v kameni.
Měří 19 sáhů.
Otoč kříž.
Vylez na 44. schod.
A pak až na schod 357.
Tak najdeš poklad Arsèna Lupina.
Vy dva jste naprosto šílení.
Šílení, ale na stejné vlně.
- Není to tu špatné. - Co myslíš?
Nevzal bych tě jen tak někam.
Napadá mě, že tu jsi na číhané.
Už jsem ti to říkal.
- Čím víc peněz mají… - …tím snazším terčem jsou.
Našel jsem místo pro svůj obchod.
Na bleším trhu.
Velké přízemí pro obvyklé klienty
a sklep pro klienty
neobvyklé.
- Nejbližší policejní stanice? - Je daleko.
To je dokonalý.
- To si myslím. - Pohoda.
První na prodej.
- To je Fabergé? - Ano, proč?
Spouštíme to, kámo.
Už chápu, proč tu jsme.
- Určitě ne. - Jo.
Vrátím se.
Přestaň mě sledovat.
Děláš si srandu?
Ty mě sleduješ. Co tady děláš?
Moc ti to sluší.
Jsem zadaný.
Teď ti to vadí?
To je novinka.
- Je to blbost. - Je otravné, jak o sobě pochybuješ.
- Já ne. - Ne. To je ten problém.
To je problém.
Pak je to velký problém.
- Tohle nemůžu Claire udělat. - Claire?
I její jméno zní nudně. To ostatní si umím představit.
Jsem hodnej kluk.
Vůbec ne.
Ty vůbec nejsi hodnej kluk. To se mi líbí.
Tak…
Nebudu na tebe čekat.
Můžeš přestat čekat.
- Miluju Claire. - A já miluju tebe.
Tak co budeme dělat?
Nenechám tě.
Promiň.
Jsem rád, že jsem s vámi vypadnul.
Je to super.
To ten doktor?
Jmenuje se Marc.
Do toho ti nic není.
Viděla jsi Marca znovu? Od minule?
Do toho ti nic není.
- Už ho neviděla. - Hej!
- Vyfotíme se? - Fajn.
Dobře.
Tak.
Počkej. Ukaž.
Počkej.
- Kouknem se. - Přestaň!
- Chceme ji vidět. - Ano!
Hezký, co?
Má se fakt rád.
Neuvěřitelné.
Jsem krasavec. Tobě to taky sluší.
Jak to jde?
Jedu s ním vlakem.
- Viděl tě? - Ne, myslím, že ne.
Ale je tu s rodinou.
Nech je na pokoji.
Ale jeho se zbav natrvalo.
- Nezklam mě. - Ano, pane.
Hodně štěstí, zdraví!
Hodně štěstí, zdraví, milý Raoule!
Hodně štěstí, zdraví!
Bravo!
Díky!
Přestaň!
Bravo.
Slavíme, ne?
Vážně.
To je super! Poznáváš ho?
- Pro tebe. - To je hezké.
Vezmi si.
- Mramorový dort, můj oblíbený. - Nemáme pití. Moment.
- Postarám se o to. - To nemusíš.
Hned se vrátím.
Dobrý den, kontrola jízdenek.
- Děkuji. Dobrý den. - Dobrý den.
Vaši jízdenku, prosím. Díky.
Kdy tam budeme?
- Za 20 minut? - Děkuju.
Dobrý den, jízdenku, prosím.
Děkuji.
Do prdele!
Kde je táta?
Už jde.
Nic jsem nenašel.
- V Étretatu vás zvu na šampáňo. - Kde jsi byl?
- Porval jsem se. - Co?
Narazil jsem na chlapa,
co tvrdil, že Tajemný cestující je nejlepší kniha s Lupinem.
- No, je dobrá. - Ale není nejlepší.
Vysvětlil jsem mu to. Řekl jsem mu to hezky.
A on se zbláznil. Vzal to špatně a…
Nesmysl.
Souhlasím. Je to nesmysl.
A ten týpek…
No…
Je to vyřízený. Dali jsme si do budky. Nic vážného.
Trocha pohybu.
To nic.
Nenávidím tě.
Nelíbí se ti to?
Nedávno otevřeli. Je teď in.
Koho to zajímá? O to nejde.
Já říkala „nic přehnaného“. Je to moc nóbl.
No a?
Děkuju.
Díky.
Chtěla jsem ti v klidu říct, co ti mám říct.
- Je tu klid. - Château Carbonnieux?
Ne, díky.
Pane?
Neskutečný klid.
- Díky. - Není zač.
Omlouvám se.
Můžeme odejít.
- Účet, prosím! - Ne!
Tak mi to řekni.
Co?
Vypadá to vážně, tak mi to řekni.
Jsem těhotná.
Co jsi to říkala?
Jsem těhotná.
Čekáš dítě?
- No, ano! - Se mnou?
Já budu táta?
- To mi chceš říct? - Ano.
Víš, že to je dobře?
- Nevím. - Je!
Máš pochybnosti. Proto se tak tváříš.
Budu táta!
- Přestaň! - Budu táta!
Bude nejlepší matkou na světě, uvidíte!
Přestaň.
Budu táta!
Mělas pravdu, není tu klid. Padáme.
Jdeme!
Díky!
Dámy a pánové, přijíždíme do stanice Le Havre.
Ujistěte se, že máte všechna zavazadla.
Přejeme vám hezký den.
Dobrý den.
Také jedete do Étretatu?
- Máte rád Lupina? - Ano, moc.
- A ty? - Miluju to. Můj otec mě s ním seznámil.
Má skvělý vkus.
- Vy se znáte? - Ne.
Trochu.
Zpráva, šéfe.
Od mé ženy?
Ne. Z neznámého čísla.
Co se tam píše?
Takže: „Zdravím,
tady Paul Sernine.
Můj vlak přijíždí do Le Havre. Zašel byste na kávu? Béžový plášť.“
Pomatenec, co získal mé číslo.
„Díky za to pero v Louvru.“
Volejte hned do Le Havre!
Dobře, Raoule. Jdeme.
Díky.
Já vás doženu.
- Za chvíli? - Ano.
Pomalu si stoupni. Pak se mnou pěkně v klidu vystoupíš, Assane.
Nesnaž se mě přechytračit.
- Znáš Tajemného cestujícího? - Ani krok!
Ani hnout! Ruce vzhůru!
Tak dejte ty ruce nahoru!
- Ruce z kapes! - Béžový plášť, to je on.
- Teď už ho znáš. - Vyndejte ruce z kapes. Ty ruce!
Na zem.
- Na zem. - Pomalu.
Pomalu.
- Tak. - Pomalu.
Co je to?
Co to má v kapse?
Co je to?
Nevzpomínám si. Jak to s Lupinem dopadlo?
To nikdo neví. Nikdy ho nechytili.
To dokazuje, že je to fikce. Ve skutečnosti by ho hned chytili.
Ledaže by věděl, kdy přestat.
- Takže? - No…
Jinde by to vypadalo směšně…
- Ale tady to má styl. - Souhlas.
- Vrátím se. - Kam jdeš?
- Očíhnout tu skalnatou jehlu. - Nechoď daleko.
Kdy máš termín?
Myslím, že 11. prosince.
To snad ne?
Ano. Je to problém?
- Copak? - 11. prosince!
Claire!
To se narodil Maurice Leblanc!
- Aha, no a co? - To je znamení!
Chceš ho mu dát jméno Maurice?
Proč ne?
Maurice ne.
Ne, Maurice ne. Assane junior.
- Assane junior? - Jo.
- Zešílels? - Já vím, že ne.
Arsène.
Ne, Arsène ne.
Nevím, jak ho pojmenujeme,
ale budu ho milovat.
Budu ho chránit ze všech sil.
Takže už to nezkazíš?
Už ne.
Slibuju.
Už vím.
- Raoul. - Raoul?
- Jo! - Ne, Raoul ne!
- Raoul, ano. - Ne!
- Raoule! - Ne!
Řekni mi,
kdo byl ten chlap ve vlaku?
O co vlastně šlo?
Věděla jsem, že se něco děje.
Nejsem idiot.
Assane!
Odpověz!
Musím něco vyřídit, Claire.
Něco důležitýho pro mě a Raoula.
Jde o mého otce.
O kterém jsi nikdy za 25 let nemluvil?
O kterém nic nevím?
Musím to dotáhnout do konce. Pak ti všechno řeknu.
Skončím s blbostmi.
Už jsem to slíbil tolikrát.
- Stokrát. - Jo.
Nemáš důvod mi věřit, že to tak bude.
- Ale je to tak. - Je to tak.
Vím, že tentokrát je to pravda.
To už jsi taky stokrát řekl.
Ale potřebuju víc, Assane. Tohle nestačí.
Ty mi ani neodpovíš.
Hele, o co jde? Vždyť je to jedno.
Záleží jen na tobě a Raoulovi.
Dej mi šanci.
Poslední šanci.
Počkat, kde je Raoul?
Nevidím ho.
Raoule?
Tohohle chlapa nehledáme.
Měl ten drahokam z náhrdelníku. Dovezeme ho sem a vyslechneme.
- Kam jdete? - Pro Sernina do Le Havre.
Trochu pozdě.
Nechali ho jít. Nebyl to on.
- Měl drahokam. - Byl ozbrojený.
Má zbrojní pas a alibi na tu noc, kdy došlo ke krádeži.
Takže ten drahokam…
- Někdo mu ho strčil do kapsy. - Počkejte!
Na co?
Dva týdny na další falešnou stopu?
Někdo to na něj narafičil. Zjistěte, kdo to udělal.
Projděte seznam cestujících,
prohlédněte si záznamy z kamer.
V podstatě dělejte svou práci. Neudělám to za vás.
O co sakra jde? To ho nesmíme vyslechnout?
- Krucinál! - Co ti na to mám asi tak říct?
Sežeň seznam cestujících.
Zabere to celou věčnost.
Práce pro Guédiru. Kde je?
Raoule!
Tady je Raoul. Nechte mi vzkaz.
Neviděli jste tu 14letého míšence s cylindrem?
Dneska je to tu samý kluk s cylindrem.
Míšenec s kudrnatým rozcuchem?
Pusťte mě!
Lupine?
Překlad titulků: Kateřina Richard