‏- סדרה מקורית של NETFLIX -
‏מאל היקר,
‏אני לא יודעת מה יהיה מצבך ‏כשתקרא את המכתב הזה,
‏אבל אל תדאג לי.
‏אני בסדר.
‏אני בטוחה בארמון הקטן.
‏זה כאילו מצמצתי וכל העולם השתנה.
‏אבל היתרון הוא שיש לי עכשיו ‏חדר משלי בפעם הראשונה.
‏בשם הקדושים. מעולם לא התרחצת?
‏ומה קרה לפנים שלך?
‏זה יצריך יותר עבודה משחשבתי.
‏תביאו את הערכה שלי.
‏והרבה עובדות שמתייחסות אליי בכבוד רב.
‏באמת, כבוד מוחלט.
‏אליי, החברה הקטנה שלך מקרמזין.
‏היינו צוחקים על זה היטב, לו היית פה.
‏[בראבקנית עתיקה] יש פה ריח של סוס.
‏לסוס יש שימוש.
‏תפסיקו.
‏אני מסוגלת לרחוץ את עצמי.
‏וכן, יש לי ריח של סוס.
‏הייתי על סוס במשך 300 קילומטרים ‏אחרי שכמעט הרגו אותי.
‏פעמיים.
‏ואני מבינה ראבקנית עתיקה. ‏זה היה ממש גס רוח.
‏בעוד שעה יציגו אותך לפני המלך פיוטר
‏והגנרל קיריגן ביקש שאשווה לך מראה ייצוגי.
‏אני אפגוש את המלך?
‏בעוד שעה. ‏-אה.
‏כן. "אה."
‏בואי נמשיך.
‏זה קצת מוגזם, אני ממש לא צריכה את זה.
‏בשם כל הקדושים, זאת קטיפה?
‏אתחיל בכך שאגרום לעיניה ‏להיראות פחות כמו שו, מיס סאפין.
‏כולן החוצה.
‏תודה.
‏אני שמחה להיפטר מכל המרושעות האלה.
‏אני לא בוחרת את הצוות שלי. ‏המלכה ממנה אותן.
‏בעיקר כדי שהיא תוכל לרגל אחריי.
‏אל תשני את העיניים שלי.
‏לא אכפת לי שאת שו בחלקך.
‏אכפת לי שאת נראית זוועה.
‏חלק מזה שטחי, אבל חלק מזה נמצא עמוק יותר.
‏את מרפאה.
‏אני חייטת.
‏אני יכולה לתקן, אבל גם לשנות.
‏מעולם לא פגשתי חייטת.
‏אני נדירה כמעט כמוך.
‏אבל קשה לומר שהצלת המלכה מציצים רופסים
‏עושה אותי לחשובה כמוך.
‏חשובה למלכה, כמובן,
‏והיא לא אוהבת לראות סדקים בחרסינה שלה.
‏לא, זו מזכרת מהמולדת.
‏רגשנית.
‏אעבוד גם על זה.
‏אבל בינתיים, שבי.
‏זה יתאים.
‏זה יחזיק מעמד רק כמה ימים.
‏בת כמה היית כשידעת?
‏הבודקים מצאו אותי כשהייתי בת 11.
‏ואז הגנרל קיריגן העניק אותי במתנה למלכה.
‏אבל אני מתאמנת מאז הייתי בת 3.
‏מאז היית בת 3?
‏בשם הקדושים. אני לא יכולה להופיע מול המלך.
‏אני צריכה עוד זמן. אני גרישה רק יום אחד.
‏אולי את מודעת לכך רק יום אחד.
‏אבל היית גרישה כל החיים שלך.
‏ועכשיו את פה כדי למוטט את קפל הצל.
‏- נובוקריבירסק ‏מערב ראבקה -
‏לא שכרתי אותך ‏רק כדי שתעבירי אותנו את קפל הצל.
‏את איתנו כי את מבריחה גרישה מהארמון הקטן.
‏שם נמצאת המטרה שלנו.
‏מזמנת שמש. ‏-כביכול.
‏הם לא יחזיקו בנוכלת
‏במקום הכי מאובטח בראבקה.
‏אמרת שיש לך אשת קשר שתוכל להכניס אותנו.
‏מגלת צפונות.
‏איך אדע שנוכל לסמוך עליה?
‏נינה גדלה שם.
‏רוב בני הגרישה גדלו בארמון הקטן.
‏מעטים מהם יבגדו בגנרל שלהם
‏ועוד פחות יעזרו לזרים ‏לחטוף את הנכס הכי יקר שלהם.
‏נינה מהפכנית.
‏היא חושבת שבני הגרישה צריכים ‏לבחור אם הם משרתים את הכתר.
‏היא בזה לשירות כפוי ‏יותר משהיא בזה לפיירדנים.
‏נינה, איחרת בתשלום שלך.
‏נסגור את זה? או שאזעיק את משטרה המקומית?
‏קצת סבלנות.
‏כמובן.
‏יש עוד משהו שאוכל לעשות ‏כדי להנעים את שהותך
‏לפני שתחזרי לוונדרינג אייל?
‏איש שמכנה עצמו "הכרטיסן" יגיע בקרוב.
‏בבקשה, תביא אותו לחדרי.
‏בעונג רב.
‏[בפיירדנית] תמשיך לחפש. היא פה.
‏אם אתם צריכים את החדר…
‏מכשפה.
‏את שייכת לנו עכשיו.
‏אישה שנלחמת.
‏היא ציפתה לבואנו.
‏היא לא מאחרת. היא איננה.
‏כן, אבל כל הדברים שלה…
‏מה זה?
‏דרוסקלה. הם ציידי גרישה אכזריים.
‏זה מסביר את הכסף הפיירדני
‏שהפונדקאי ספר כשהגענו.
‏הוא בטח הלשין עליה.
‏היא בטח כבר שבויה על ספינה בדרך לפיירדה.
‏היה להם נתיב התקפה פנוי.
‏תסתכלי. תוודאי שאין הפתעות נוספות.
‏זהו זה.
‏איבדנו את הדרך לארמון הקטן.
‏השטח פנוי.
‏נראה שזה מקום הגיוני לוותר ‏על התוכנית להביא את מזמנת השמש.
‏לוותר?
‏כבר נכנסנו לזה.
‏ואני יודע מה משמעות הכסף עבורי.
‏מה המשמעות עבורכם? ‏-חופש.
‏כיף. לפחות לכמה חודשים.
‏פרישה. ‏-נכון, אז נמשיך.
‏תדאג שנעבור את קפל הצל ‏ואני אפתור את כל השאר בצד השני.
‏בסדר.
‏כדי לחצות אני צריך תשעה ק"ג של פחם בהט.
‏קורט מג'דלון ג'ורדה.
‏לא זה מקרץ', הוא חלש מדי.
‏ו…
‏עז.
‏ניפגש באישון לילה.
‏יש הריסות של סירה בצפון-מזרח, בקצה העיר.
‏מי יביא מה?
‏אינז', ג'ורדה. אני אביא את העז.
‏וג'ספר…
‏רק הפחם. בלי הרפתקאות מהצד.
‏פחם בהט?
‏לשם?
‏אחת עשרה. המחלק זוכה בכול.
‏זה בסדר. תוכל לזכות בכסף חזרה.
‏מי מרגיש בר מזל?
‏בסדר, שמנו כסף. הנה.
‏זה שולחן פתוח?
‏בשום מדים של צבא אין רעלה.
‏את נראית בסדר גמור.
‏נגיד שמישהו ירצה לעזוב את הארמון הקטן…
‏אבל כל מה שאת רוצה נמצא פה.
‏יש כמה דברים ששכחתי במחנה.
‏אני יכולה לחזור. ‏-אל תדברי שטויות.
‏מפה.
‏תפסיקי!
‏אסור שיראו אותך לפני המלך פיוטר.
‏עדיף. הבגד הזה נראה מגוחך.
‏לצערי, ככה המלך רואה את הצבא הראשון.
‏הוא מייחס חשיבות זעומה לבוץ, דם והקרבה.
‏אני לא אמורה ללבוש קפטה?
‏ממש לא.
‏המלך רוצה לראות נערה צנועה ‏שנקטפה משורות הצבא שלו.
‏הוא ירצה לזקוף אותך לזכותו.
‏תקבלי קפטה ברגע שיחזה בכוחך.
‏נכון, הכוח שלי.
‏לפי מה ששמעתי, יהיו שם המלך פיוטר, המלכה,
‏יורש העצר ואסילי
‏והיועץ הרוחני של המלך, האפארט.
‏הוא נחש בקש…
‏זאת הייתה הספרייה?
‏היא זמינה לכולנו?
‏הכול פה זמין לכולנו.
‏הגנרל בנה את הבית הזה בשבילנו ‏כדי שנוכל לפרוח.
‏גרישה ברח פעם?
‏את מתכננת לברוח?
‏לא התכוונתי…
‏בשם הקדושים.
‏הארמון הגדול ‏הוא המבנה הכי מכוער שראיתי בחיי.
‏איך הייתה המנוחה שלך? ‏-טרופה.
‏למרות הקסם של ג'ניה, אני לא… ‏-זה לא קסם.
‏זה מדע. או ליתר דיוק, מדע קטן.
‏אנחנו לא יוצרים יש מאין.
‏אנחנו מתמרנים את מה שכבר קיים סביבנו.
‏אתה גורם לזה להישמע קל כל כך.
‏ציפור גורמת למעוף להיראות קל.
‏אבל היא נולדה כדי לעוף.
‏כשהיא מוכנה.
‏אז תהיי מוכנה.
‏אתה מבקש ממני לעשות משהו
‏שלא ידעתי שאני מסוגלת עד לפני 3 ימים.
‏את מאמינה שהבאתי אותך לפה ‏כדי לעשות ממך צחוק?
‏כדי לעשות צחוק משנינו?
‏רק תתרכזי בי והכול יהיה בסדר.
‏ברגע שהוא יראה מה את יכולה לעשות ‏ונקבל את ברכתו
‏תישארי פה כדי להתאמן.
‏ברכתו?
‏חשבתי שאתה שולט בגרישה.
‏אני אולי מוביל את הצבא השני, ‏אבל המלך הוא עדיין המלך.
‏חשבתי שהיא תהיה גבוהה יותר.
‏חשבתי שהיא שו.
‏אני מניחה שהיא מספיק שו.
‏תגידי לה… לא יודעת. בוקר טוב.
‏אני לא דוברת שו, הוד מלכותך.
‏אם כך מה את?
‏זאת אלינה סטרקוב.
‏מזמנת השמש, הוד מלכותך.
‏היא תשנה את העתיד.
‏מעכשיו.
‏עכשיו תזמני את השמש.
‏בראבו!
‏כמה זמן היא תצטרך?
‏לא יהיה קל להשמיד את קפל הצל.
‏ייתכן שלא תוכל לעשות את זה לבדה.
‏היא תישאר איתי בארמון הקטן ותתאמן
‏בלי הפרעה.
‏תאמן אותה במהירות.
‏המלחמות שלנו היו מטרה אצילית,
‏אבל את הדיבורים האלה במערב ‏על הפיכה למדינה ריבונית
‏צריך לעצור.
‏ככל שנחזור מהר יותר להיות מדינה אחת, ‏יהיה טוב יותר.
‏אני מסכים…
‏הוד מלכותך.
‏היית מושלמת.
‏לא יודעת מאין היא הגיעה.
‏היא הגיעה מכל מקום.
‏כי את זימנת אותה.
‏ברוכה הבאה הביתה, מיס סטרקוב.
‏איזה כבוד לפגוש אותך רשמית.
‏את מסריחה מבית יתומים, בת תערובת.
‏את באמת אחת ויחידה.
‏כל המדינה תדבר עלייך עכשיו.
‏הם רוצים שתאמינו שמצאו איזו מזמנת שמש
‏שתמוטט סוף סוף את החומה שחוצצת בינינו.
‏כן!
‏כמה פעמים הלעיטו אותנו בשקר הזה?
‏וכמה פעמים אמרו לנו במערב
‏לשלוח את הבנים ואת הבנות שלנו ‏דרך הקפל לשנה נוספת?
‏הגיע הזמן לקבל את זה ‏שאנחנו צריכים להתנתק מהמולדת הישנה.
‏עכשיו הגיע הזמן להקים מדינה משלנו,
‏לשמור את מה שאנחנו מייצרים ומרוויחים ‏ולא לשלוח אותם למזרח.
‏לראבקה האמיתית!
‏ראבקה האמיתית!
‏איזה מתוק.
‏אל תיקשרי אליו.
‏חשבתי שלא צריך להגיד לך ‏להימנע מהרפתקאות מהצד.
‏גם אם כמה דקות יענו ‏על שאלות ששאלתי כל חיי?
‏ההורים שלך סוליים.
‏הם עוקפים את הקפל במקום לחצותו.
‏אני יודעת.
‏רק חשבתי…
‏שאם אראה את השמות שלהם שם, ‏אני אוכל לשכוח מהם.
‏הדבר הזה?
‏זה כל מה שהיה לי כשמכרו אותי למנאז'רי.
‏ולו זה היה שווה משהו, ‏הלין הייתה לוקחת את זה.
‏אבל זה רק אות קטן לאמונה שאימא שלי תפרה.
‏קאז, זה כל מה שנשאר לי מהם.
‏אלא אם כן… ‏-תקווה היא דבר מסוכן.
‏היא פוגמת בשיקול הדעת.
‏תתפללי, תצרחי, תעשי מה שאת צריכה לעשות ‏כדי לשכוח מזה ולהמשיך הלאה.
‏כולנו צריכים לשלם חובות.
‏לאן אתה לוקח אותנו?
‏אתה לא מדבר?
‏אולי אתם בכל זאת לא דרוסקלה הידועים לשמצה.
‏אולי אתם רק סוחרי עבדים לבושים בפרוות ‏שמוכרים נשים.
‏אני לא סוחר עבדים. תהיי בשקט.
‏אתה לוקח אותנו לפיירדה?
‏למותנו?
‏לעמוד לדין, כנדרש על פי חוק.
‏כמה חברי גרישה יצאו זכאים ב"משפטים" האלה?
‏בדיוק. אף אחד.
‏המשפטים שלכם הם בדיחה. ‏בדיוק כמוך וכמו החברים שלך.
‏שלשלת הקליעים.
‏היית שם.
‏הדרוסקלה הגדולים והמרושעים.
‏הייתם חמישה על אחת.
‏איזה כבוד, איזו אצילות.
‏חשבתי שאתם מכבדים נשים.
‏את לא אישה.
‏את גרישה.
‏אל תדברי אליי שוב.
‏כמעט הגענו.
‏איפה ג'ספר, לכל הרוחות?
‏רק עוד קצת.
‏מוקשים.
‏נחכה.
‏תלך בדרך שהתווית.
‏השלט הזה היה הרעיון שלי כדי להרחיק אנשים.
‏חייבים להיזהר.
‏הכול בסדר. בואו.
‏מילא לשמוע על זה, אבל זה…
‏שום דבר לא משתווה למה שיש בפנים.
‏הנה.
‏אז עז, ג'ורדה… תודה.
‏עכשיו אנחנו רק מחכים ל…
‏חכו לי!
‏אסור שיראו את הרכבת. ‏-ג'ספר, בוא לפה עכשיו.
‏עזוב את הפנס. ‏-מוקש!
‏חכו לי!
‏אל תיסעו בלעדיי!
‏חכו!
‏קדימה!
‏קדימה, אחריו!
‏בבקשה, תגיד לי שיש לך תשעה ק"ג של פחם בהט.
‏יש בעיה קלה בתוכנית.
‏מתברר שהילד הזה שעזר לי לקנות את הפחם
‏לא ממש ידע איך לקנות פחם.
‏אנו יודעים שהימרת על הכול.
‏הפסדתי קצת כסף.
‏הפסדתי את כל הכסף.
‏אבל הצלחתי לגנוב תשעה ק"ג של פחם בהט.
‏לא, אלה שבעה ק"ג.
‏שבעה ק"ג של פחם בהט.
‏אפשר להסתפק בשבעה?
‏מעולם לא עשו את זה.
‏קדימה. נעקוב אחרי העקבות שלהם!
‏שב פה. אל תזיזו את המשקל שלכם.
‏חצית כל כך הרבה פעמים?
‏זה משחק של מספרים.
‏אם תחצו אותו הרבה, יהיו לכם סיוטים.
‏מוקשים. ‏-חשבתי שאמרת שהם לא אמיתיים.
‏לא אמרתי דבר כזה.
‏רק אמרתי שתליתי את השלט בעצמי.
‏אלינה! הנה את.
‏חיפשנו אותך.
‏לא הכירו בינינו כמו שצריך קודם. ‏אני מארי, זאת נדיה.
‏למה השומרים משאירים אותי בפנים?
‏את אמורה להיות באימונים עכשיו. ‏את באמת ציירת מפות?
‏פיירדנים באמת תקפו אותך? ‏-כמה פיירדנים הרגת?
‏הרגתי? בקושי התקרבתי לאחד. ‏-נשמע שהתזמון שלנו מושלם.
‏ברוכה באה לחלק הראשון ‏של לוח הזמנים היומי החדש שלך.
‏אימוני לחימה.
‏מזמנת שמש.
‏כל האויבים של ראבקה רוצים להרוג אותך ‏לפני שתוכלי להשמיד את קפל הצל.
‏כבוד גדול שיש לך אויבים רבים.
‏קבלת פנים חמה מאוד.
‏הוא תמיד ככה.
‏את חייבת ללמוד להגן על עצמך במהירות.
‏את יודעת איך להילחם?
‏מה?
‏תראי את האגודל הזה. מה הוא עושה שם?
‏הוא חייב להיות מאחור, אחרת תשברי אותם.
‏ידעתי את זה. ‏-כן.
‏בסדר. אם תכי ככה, תשברי את שתי אלה,
‏לכן תוודאי שהן ישרות.
‏השתיים האלה יביאו לך את הניצחון.
‏השתיים האלה. ‏-כן.
‏בסדר.
‏קיבלתי הכשרה.
‏תראי לי. תבחרי יריב.
‏היא.
‏זויה נז'ילנסקי.
‏אני מאמן אותה מאז שהייתה בת עשר.
‏רוצה לסגת?
‏אני לא מכירה את המונח הזה.
‏הלוחמות מוכנות?
‏ו… הילחמו!
‏נילחם שוב.
‏הילחמו.
‏גם החבר הגשש שלך אהב ‏כשהשכבתי אותו על הגב שלו.
‏בעדינות, זויה.
‏אלינה!
‏את בסדר? ‏-בבקשה, תהיי בסדר.
‏את בסדר?
‏לא מאמינה שהיא עשתה זאת. ‏-היא סתם מקנאה.
‏קשה לה שהגנרל קיריגן מחבב מישהי אחרת.
‏אני לא מבינה ‏למה היא מבזבזת זמן ומכרכרת סביבו,
‏כשהיא יכולה להיות איתי.
‏מה חשבת לעצמך? נגד מזמנת השמש?
‏נפלת על הראש?
‏היא לא האויב וגם אני לא. לכי!
‏ניקח אותך לבדיקה?
‏אני יכולה ללכת לבד. תודה.
‏במובנים מסוימים זה לא שונה מבית היתומים.
‏גם פה אסור להפסיק להיות דרוכים.
‏אוכל לבקש עבורך חופשה אם אתה רוצה לבוא.
‏תוכל להיווכח בעצמך.
‏הלוואי שהיית פה.
‏לו היית פה, לא הייתי משותקת כל כך.
‏אני חולמת על האייל הזה שוב.
‏אני יודעת שתצחק.
‏שתגיד לי שזאת סתם אגדה.
‏מצד שני, גם מזמן השמש היה אגדה,
‏אבל אני פה.
‏אני מכירה אותך.
‏"דרך העצם יורדת ודרך העצם זורמת."
‏את אוהבת ספרים?
‏את קוראת הרבה, נכון?
‏משכילה?
‏המנהלת במקום שבו גדלתי
‏אמרה שכיוון שאין לי כישרון פיזי כלשהו,
‏אני צריכה לרכוש ידע.
‏מקסים מצדה.
‏אני היועץ הרוחני של המלך.
‏רציתי שנהיה חברים.
‏חשוב שנהיה חברים.
‏רק עשיתי תחקיר.
‏את מתעניינת בחוכמת האייל, מה?
‏אכין לך רשימת קריאה.
‏הנה, הכול התחיל באיש הזה.
‏אחד הגרישה הראשונים שתועדו אי פעם.
‏חרש העצמות.
‏הוא ידע שתמיד ירדפו את הגרישה,
‏לכן הוא עבד על תוכנית להעצים את כוחם.
‏סליחה, אמרת שקראו לו חרש העצמות?
‏הוא יצר יצורים מהעצמות שבאצבעות שלו.
‏חיות מיתולוגיות ומלאות כוח.
‏ששמעו רק לגרישה.
‏הם גילו שאם יהרגו את אחת החיות האלה
‏ויערבבו את אחד החלקים שלהן עם גופם,
‏זה יגביר את היכולות שלהם.
‏לפעמים הרווח היה שולי,
‏אבל עם החיבור הנכון, ‏הגדלת הכוח הייתה מדהימה.
‏הם שוחטים את החיות כדי לקחת את הכוח הזה?
‏רק בני גרישה שנוטלים את החיים ‏יכולים ליטול את הכוח של היצור הזה.
‏מתנה.
‏לציון החברות החדשה בינינו.
‏"החיים של הקדושים"?
‏באגרה מחכה.
‏באגרה?
‏באגרה מאמנת כל גרישה כדי לרתום את כוחותיו.
‏זה די אכזרי.
‏האיכרים בעיקר שונאים את בני הגרישה,
‏אבל אני חושב ‏שזה מפני שבני הגרישה לא סובלים.
‏אבל את סבלת, נכון?
‏אני חושב שאת תסבלי עוד יותר.
‏שלום?
‏איחרת.
‏בואי נסתכל עלייך.
‏מזמנת שמש שמבזבזת ‏את הזמן באימונים עם בוטקין?
‏תפלסי את דרכך אל קפל הצל בחבטות?
‏איפה השאר שלך?
‏את אילמת, ילדה?
‏לא.
‏גם זה משהו.
‏איפה ההורים שלך?
‏אני מניחה שהם מתים.
‏איפה גדלת? ‏-בקרמזין.
‏נפלת בין הכיסאות ‏ונשארת במקום שאת לא שייכת אליו.
‏היכן מקומך?
‏עם החברים שלי, בצבא.
‏איירת לעצמך בית קטן בספרי הציור?
‏את לא שייכת לפה?
‏אמרו לי שכן.
‏את צריכה שיגידו לך משהו כדי להאמין בו?
‏לא תמיד.
‏אז מה את?
‏מזמנת השמש?
‏ואת יכולה לזמן את השמש ‏בלי שהגנרל יתפוס את היד שלך?
‏הדם והעצמות שלו מגבירים ‏בני גרישה אחרים. ידעת את זה?
‏אין מגבירי כוחות אנושיים.
‏את מומחית לדברים כאלה?
‏את יכולה לזמן את הכוח בעצמך?
‏אני לא יכולה.
‏ועכשיו?
‏כולם מאמינים שאת האחת.
‏תחזרי כשגם את תאמיני בזה.
‏אני יודעת שעליי להוקיר תודה.
‏הבגדים, המזון… ‏הם מעבר לכל מה שתיארנו לעצמנו.
‏ובכל זאת, הלוואי שהייתי עם… ‏עם הצבא הראשון.
‏באיזה אוהל מעופש, מציירת עולם
‏שבו הארמון הקטן ‏הוא רק ציור של עיפרון על נייר.
‏לא משהו אמיתי.
‏שום דבר מזה לא אמיתי.
‏שום דבר מזה לא רע.
‏מה זה היה?
‏הצבתי מערכת שעוני עצר לאורך הקו.
‏חלקי מתכת שתלויים על מוטות ‏כדי שאהיה מודע לקצב שלנו.
‏איך ידעת איפה להתקין את המוטות?
‏פיזיקה והנדסה הן הגורמים לרוב ההצלחה שלי.
‏והשאר?
‏מה שאנחנו נכנה התערבות אלוהית
‏ומה שהאחרים יכנו מזל.
‏ואחרי הכול, יש בקפל הרבה וולקרים
‏והמסלולים לא שלמים.
‏פחם, בבקשה. ‏-סליחה.
‏אמרת שהמסלולים לא היו שלמים?
‏אמרתי שהם לא שלמים. ‏-מה?
‏אל תזוזו.
‏אנחנו קצת מאחרים. עוד פחם.
‏לעניינינו.
‏אנחנו על מסלולים ‏שלא מתחברים למסלולים אחרים?
‏יש פער, אבל… ‏-אמרת שתוכל להעביר אותנו.
‏מה גודל הפער? ‏-הוספתי רצועות לקרון.
‏הן נכנסות למקומן מתחת לגלגלים.
‏הטורבינה יוצרת מספיק רוח
‏כדי לדחוף אותנו עד לסוף המסילה המזרחית.
‏כל עוד לא נזיז את המשקל שלנו.
‏הרעש עלול למשוך וולקרים, ‏אבל זאת הדרך היחידה לחצות.
‏יש קן בקרבת מקום.
‏אבל אנחנו נהיה בסדר. ‏אם הן לא תקפו אותנו ב…
‏עכשיו יש לנו בעיה.
‏איך היה לך עם באגרה?
‏זאת הייתה התחלה מבטיחה.
‏זה כדי לחגוג את הניצחון שלך עם המלך.
‏ויש לך טועם מזון שהוא לא גרישה.
‏בדרך כלל שומרים אותם למשפחת המלוכה.
‏טעים.
‏תהיי מרוצה מהארוחה, אם אשרוד.
‏מלח, בבקשה.
‏הנה המלח.
‏אני חושב שהוא מוגן.
‏זה סוג של עונש בשבילך?
‏זאת עבודה מעולה.
‏שמחתי מאוד כשהטועם הקודם מת.
‏תודה.
‏אל תתרגלי לזה.
‏הגנרל קיריגן מתעקש שנאכל ‏אוכל של איכרים כדי שנישאר צנועים.
‏חדשות מהחזית בפיירדה.
‏יש חללים רבים בקרב הצבא הראשון ‏בגדודים 18, 27 ו-36.
‏הוא אמר 36?
‏בין המתים
‏יש גם שישה מרפאים, ‏ארבעה איפרני ושלושה מגלי צפונות.
‏הפיירדנים לא יוכלו להתמודד ‏עם ראבקה מאוחדת.
‏למה את פה, אוכלת תאנים?
‏את אמורה להתאמן בכל רגע ‏כדי שתוכלי למוטט את הקפל.
‏איך אתה הודף אותם? ‏-בורח מהם.
‏פותח את המשנק וזורק את כל הפחם,
‏וזה מצליח כשיש תשעה ק"ג של פחם.
‏לעזאזל!
‏הטיפש שיפד את עצמו על יתד.
‏תוריד אותה. האחרים יעמדו עליה.
‏עוד פחם! ‏-הדלק הולך ואוזל.
‏לא נוכל לעשות את זה עם משקל עודף.
‏רק רגע. ‏-ככה נמות?
‏ג'ספר, תתפוס את העז. ‏-אני לא אזרוק את העז!
‏קח את העז כבר! היא לא פיתיון. היא בשבילך.
‏אני צריך שתירגע. ‏תחבק את העז ותסתום את הפה.
‏היינו צריכים להגיע לפני 20 שניות. ‏-ו-20 שניות זה…?
‏התזמון שלי מדויק כדי להוציא אותנו.
‏גם פיגור של 20 שניות ‏יגרום לרכבת לעצור בתוך הקפל וזה…
‏זה אומר שנמות.
‏מגיעים עוד.
‏רכה כל כך.
‏אולי כדאי שתיפרדו.
‏כולם מתים?
‏מה שלא כתבתי במכתב הזה, מאל,
‏מה שניסיתי לכתוב ‏בין כל המילים המפוזרות האלה,
‏הוא שאני מפחדת.
‏אני מפחדת, מאל.
‏בילדותנו קראנו על קדוש
‏שיום אחד יבצע נס של אור
‏ויפתור את הבעיות של המדינה שלנו
‏וידענו שזה שקר.
‏ידענו שאף זר ‏לא יפתור את הבעיות שלנו בשבילנו.
‏לא יגיע איזה נס גדול.
‏בגלל זה היה לנו זה את זה.
‏העולם קשה ואכזרי.
‏אבל היה לנו זה את זה וזה הספיק.
‏זה היה הכול.
‏אם הקדושים היו אמיתיים פעם, ‏הם עזבו אותנו מזמן.
‏אבל עכשיו כולם מסתכלים עליי ‏כאילו אני הפתרון.
‏כאילו אני הנס שהעולם חיכה לו.
‏או שאולי הם יודעים שאני נוכלת.
‏מתחזה.
‏מאל!
‏אני מתה מפחד.
‏אלינה!
‏מכישלון או הצלחה.
‏אם באמת יש לי הכוח הזה, מי אני?
‏אהיה כל מה שהתייחסנו אליו בלעג ובביטול.
‏אהיה זרה לעצמי.
‏ולך.
‏אמרת לי פעם שהכי פחדת כשהלכת לאיבוד.
‏אבל אתה עלול ללכת לאיבוד ‏גם כשאתה יודע איפה אתה נמצא.
‏סיפרת לי על הצפון הקרדינלי
‏ועל הצפון האמיתי.
‏הצפון הקרדינלי הוא כיוון על המפה.
‏הצפון האמיתי? הצפון האמיתי הוא בית.
‏שם אתה מרגיש בטוח.
‏אלינה.
‏ואהוב.
‏תמיד היית הצפון האמיתי שלי, מאל.
‏אני אמצא דרך לחזור אלייך.
‏וכדי שאשרוד זאת אני צריכה להיות שוב בבית…
‏אפגוש אותך באחו.
‏…איתך.
‏תרגום כתוביות: ליאור צוקרמן