EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Unge kaptenen
Modigt till havs
Soldat och sjöman
Fri från sjukdom
Kära Alina, det har gått veckor och jag har inte hört av dig.
Det här är mitt tredje brev.
Min enhet har skickats till Chernast
där fjerdingarna attackerar oss.
Utposten är inte långt borta.
Jag försökte muta en stormare att kontakta dig.
Han skrattade.
Jag bad löjtnanten att skriva å mina vägnar.
VÅRT HELGON ÄR HÄR
FÖR SENT
Innan han avvisade mig sa han:
"Vad betyder hon för dig?"
Jag hittade inget svar.
Sasha.
Ksenya.
Koshin.
Jag ser ditt ansikte på skeppet.
För alltid.
Valok.
Mikhael.
Och… Lenora.
Det var allt.
Jag älskar när hon gör så.
Här.
Det luktar bräserat lamm.
Du är en idiot.
Jag älskar bräserat lamm.
Var tyst.
Vägvisare, ett nytt uppdrag har kommit från Os Alta.
Alla enheter norr om Chernast
ska utse en spårningsgrupp.
General Kirigan erbjuder ett besök till lilla palatset
för den som kan hitta Morozovas hjort.
Och där var den.
Jag visste att teckningen var din.
Just det, den urgamla, mytiska varelsen.
Men livs levande.
Frivilliga?
Svarte generalen har tappat vettet.
Att slösa våra soldater på andra arméns nonsens.
Nu har de en solbringare
och alla gamla folksagor är tillbaka.
Jag gör det.
Jag går.
Kom in.
Godmorgon, solstråle.
Har det kommit brev?
Nej.
Ska jag ut och rida?
Med general Kirigan.
Jag måste träna, inte rida omkring.
Jag gör det jag måste för att gå tillbaka till…
Ditt liv?
Det här är ditt liv.
Ja, mitt liv.
Där Zoya väntar på…
…att blåsa in mig i en mur eller en öppen brasa.
Hon är inte kvar.
Har du inte hört det?
Han skickade iväg henne.
Kom igen, låt honom inte vänta.
Gud förbjude. Är han arg?
Den här kanske hjälper.
Svart är hans färg. Inte min.
-God morgon. -God morgon.
Du har inte din kefta.
Gillade du inte färgen jag valde?
Det är bara du som har svart.
Är du så ivrig att vara som alla andra?
Det skulle vara trevligt att veta hur det känns.
Den dagen är inte idag.
Kalla mig Aleksander.
ÖSTRA RAVKA
Så…
Det gick ju bra.
Gudars!
Lilla palatsets vinterfestival.
Han kan inte hitta solbringaren utan Nina.
Inte under den löjliga festen.
Det kommer att krylla av soldater.
Vi har tur.
Det finns en chans att vi kan göra det fort.
Nu när vi är tre dagar från huvudstaden
måste vi hitta en väg in i lilla palatset.
Ritningarna över palatset finns i Kribirsks arkiv.
Men… De är inlåsta.
Långt från folkets snokande ögon.
Ja.
-Vad betyder det? -Dags för en kupp.
Jag lämnar en kula, så att du minns mig.
Lova att vi aldrig glömmer varann.
Men nu måste jag gå.
Jag lämnar dig hos den fina barflickan,
som behöver ditt stöd.
Jag har jobb åt dig.
Vi måste få skjuts österut.
Skaffa vänner.
Men det är det svåraste.
Du lyckades ju med oss.
Vad ser du?
Nåns version av mig.
Eller ditt riktiga jag som har dykt upp.
Hur är livet i lilla palatset?
Träningen är bra.
Jag tycker det går bra.
Det är svårt att veta med Baghra ibland.
Alltid.
Är rummet bra?
Jag har aldrig haft varma stenar i sängen förut.
Jag är glad över Genya.
Men jag vet inte vart jag är på väg.
Jag vet hur du känner.
När jag var liten, brukade jag gömma mig här.
När jag insåg att jag var ättling till de mest hatade grishorna,
sprang jag hit,
kastade i ett mynt.
Önskade mig nåt i fontänen.
Samma önskning om och om igen.
Att jag skulle bli nån annan.
Det här är hans historia.
Ser du det på bilderna?
Så klart.
Alla barn lär sig historia, inte bara grishor.
För hundratals år sen, anlitade kungen Anastas
en grisha som sin militärrådgivare.
En skuggbringare.
Du kan säga det. Svarte kättaren.
Kättaren ville få mera makt
och kungen satte ett pris på hans huvud
och hans grishor.
Kättaren visste att de var färre,
så han försökte skapa en egen armé
med samma förbjudna kunskap
som Morozova en gång använde för att skapa sina främjare.
Han misslyckades.
Han skapade Sänkan istället.
Och blev dödad av den.
Med oräkneliga andra.
Blev jag lärd rätt?
Jag ägnar mitt liv åt att rätta till min förfäders stora synd,
men jag ses inte som lösningen.
Bara som en påminnelse om problemet.
De behöver nån att skylla på.
Det är väl därför du ser på mig så där?
Jag är din lösning.
Men om jag misslyckas…
…går de emot mig.
Jag blir den nya kättaren.
Om du vill tro nåt…
…tro att jag inte låter det ske.
Jag uppskattar det, men…
Jag ska finnas vid din sida.
Du och jag ska förändra världen, Alina.
Vi rider tillbaka.
Baghra avskyr när man är sen.
Kära Alina, det är kanske mitt sista brev.
Hjorten har nån koppling till dig, jag vet inte varför,
men om att spåra den återförenar oss…
Då ses vi snart.
Är det stenfrukt?
Du behövde inte.
De är till mig.
Du trodde väl inte att vi skulle låta dig gå ensam?
Jag ber dig bara att hitta ett svin till middag.
Jag vet inte ens hur du lyckas hitta dem,
men jag börjar dregla bara jag tänker på dem.
Jag vill ha halva andelen.
Okej, nu sätter vi igång.
Fram med händerna med handflatorna mot varandra.
Ljus.
Igen.
Sluta!
Jag slutar när du börjar.
Du sover inte tillräckligt.
Inte tillräckligt.
Inte alls tillräckligt.
En gång släppte Baghra en kupa bin efter mig.
Det värsta är att det funkade.
Det gjorde det.
Sen fick jag fram det.
Det spelar ingen roll.
När Mal kommer blir det bättre.
Han har hjälpt mig med allt.
Han vet vad man ska säga.
Förhoppningsvis. Vi har mycket att prata om.
Mal?
Är han snygg? Du sa hans namn som om han är snygg.
-Det är inte så. -Jaså?
När kommer snyggingen?
Jag har bjudit hit honom… så, snart.
Vi vill vara med när han kommer.
Kungliga arkiv-kuppen.
Så här lyder planen.
Vakter finns där dygnet runt.
Vi vill in och ut så tyst som möjligt.
Så hårdvaran stannar i hölstret, Jesper.
Okej.
Inej, kupolen ligger rakt ovanför rummet
där ritningarna till palatset finns.
Uppfattat. Det är min väg in.
God dag, sir.
Jag heter Ivanovski. Skulptören, ja.
Okej.
Jag är i behov av din hjälp.
Jag arbetar på ett mästerverk
till Vinterfestivalen.
Jag behöver måtten på palatsets ingångar.
Det stora konstverket kanske är för stort för att rymmas.
Kungen tar mitt huvud
om hans staty måste parkeras på gården.
Jäkla festival.
Jag måste ta fram ritningarna varje dag.
Vänta här.
Jag håller andan.
Jag lämnar ett spår av fosfor som leder till målet.
Samlingarna finns bakom en tvådelad låsmekanism.
Inej, du måste ta dig ut samma väg du kom in.
Måtten till ingångarna i lilla palatset.
Må solbringaren välsigna dig.
Jag är inte troende.
Om jag ska säga sanningen
tror inte jag heller.
Två timmar efter solnedgången går du in, Jesper.
Du måste smälta in.
Lätt.
Belysningsventilerna är på andra våningen.
Jag sätter igång när belysningen släcks.
Sen följer jag ditt spår rakt till ritningarna.
Arkivarien måste ofta ta fram dem,
så vi kan inte stjäla dem.
Gör en kopia.
Om du inte är försiktig kommer bläcket att fläcka.
Jag vet vad jag gör.
Belysningen stängdes av!
Var är Lev? Hitta honom!
-Hittar du nåt? -Nej.
Sätt fart!
Lite sen reaktion där.
Eller precis i tid.
Generalen…
Ni ville träffa mig.
Ja, Fedyor.
Säg mig,
har du jobbat med en hjärtskärare vid namn Nina Zenik?
En gång. En av de bästa i andra armén.
Ja.
Nina har varit på ett viktigt uppdrag men har inte rapporterat.
Om hon lever kanske hon behöver vår hjälp.
Jag tror att Nina i högsta grad lever.
Jag behöver inte din åsikt.
Du måste hitta henne.
-Vad sägs om… -Nej, titta.
Den här korridoren?
Det går inte. Vakttorn.
Ingen väg in.
Eller ut.
Jag trodde att det kanske inte skulle funka.
Är det… magiskt hjortbajs?
Hjorden är annorlunda.
Inte ens i frost går de hungriga.
Deras alfa är otrolig.
Den känner landet här.
Vi fortsätter.
Kom igen. Det är fantastisk skit.
-Vad är det i din hand? -Inget.
Plockade du upp hjortskiten?
Ifall vi inte hittar hjorten.
Va? Varför det?
Är det inte hjorten som ger grishorna mer kraft?
Ja.
Det här inbringar nog några mynt.
-Du är… -Ett geni.
Kunde du inte ha lindat in det? För tusan…
Lugn. Det är torrt.
-Jag vill få halva andelen. -Okej.
Jag vet inte varför jag skriver det här.
Den här vägen.
Jag kanske inte kan skicka det.
Men jag ska hitta hjorten.
Det är det enda jag kan ge dig.
Kanske det enda.
Jag har mat till dig.
Den är förgiftad.
Jag kan äta upp den.
Okej, så den är inte förgiftad.
Men jag är inte dum.
Du vill ha nåt av mig.
Är häxor så vana vid bedrägeri att de inte ser gott uppförande?
Uppförande?
Ska du säga som har mig fastkedjad och svältande.
-Jag försöker ge dig mat. -Varför?
Okej…
Jag vill ha nåt av dig.
Svar.
Är dina föräldrar grishor?
Är dina föräldrar slavhandlare?
Föddes du som häxa eller valde du det?
Föddes du som idiot eller valde du det?
Vad lär de er?
Förutom att vi är onda och ska brännas på bål?
Att ni dödar oss när ni får chansen.
För att ni vill döda alla grishor.
Varför pratar jag med dig?
Du är inte här för att ändra dig.
Du vill bara må bättre över att du skickar mig i döden.
Jag känner inget för dig.
Det gör väl dig bra på ditt jobb.
Och också en hemsk person.
Hemsk?
Säger du som använder magi för att stoppa en mans hjärta.
Vet du ens vad hjärtskärare gör?
Ja.
En häxa som kan koka blod.
Visste du att vi även kan lugna utbrott?
Lugna nån i plågor?
Lugna nåns sinne.
Lugn, jag kan inte göra nåt så länge jag har de här.
Du sa att mannen du jobbar för kommer att jaga mig.
Skuggmästaren?
Du är patetisk.
Du kommer med ditt sorgliga fredsoffer
när du bara vill ha info om honom?
Du vill äta.
Jag svälter hellre än är en förrädare.
Okej.
Du behöver inte säga nåt.
Bara ta den.
Ser du?
Det var inte så illa.
Jag tar inte smulor från nån som dig.
Det kommer du göra.
Har du nån plan?
Kribirsk är inte det värsta.
Vi kan öppna en bar.
Brygga österländskt öl för västerlänningarna?
Tyst, Jesper.
Jag saknar Milo.
Vänner.
Vad är du så glad för?
Det här är Marko.
Han är ledare för resetruppen känd som Pomdrakon Players.
De är inbjudna att uppträda på vinterfestivalen.
En livslång dröm.
Ja.
En chans att komma in i palatset.
De förlorade sin stjärna på grund av en olycka.
De är i desperat behov av nån
som kan ersätta deras stjärna,
och som Ketterdams främsta talangmanager
fick jag en idé.
Som en vän sa en gång:
"Om jag inte löser det, kommer vi ingenstans."
Helgonen måste ha skickat dig.
Föreställningen måste fortsätta.
Nu så.
Kan du… ta på den här?
Så klart hon kan.
Det är hennes färger,
men grejen är att Inej…
…är en del av ett paketavtal.
Ingen gratisresa.
Vad har du för talang?
Scenen är din, sir.
Jag hittar själv.
Jag behöver en främjare. Nåt som stärker mina krafter.
Du kan inte lysa upp en dörr själv.
Vad skulle du främja?
När Kirigan rörde mig…
Han kan inte vara din krycka för alltid.
Att utnyttja främjare är barbariskt.
Du kunde vara mer uppmuntrande.
Jag är inte din mor.
Men du söker väl alltid en sån.
Där är hon. Välkommen.
Teet borde börja verka.
Va?
Var är du, barn?
På barnhemmet.
Du får stå vakt.
Om du ser nån komma, ge mig en signal.
När jag har mitt skissblock sticker vi.
Vi ser aldrig tillbaka. Eller hur?
Hur många gånger ska vi vara där ute på ängen?
Om inte grishorna separerar oss, är det kriget.
Vi kan inte gömma oss för alltid, men vi kan fly.
Tillsammans.
Vilken dag är det?
Dagen då testarna kom.
Tänkte ni gömma er?
Det kan ni inte.
Kom.
Vi kan inte testa honom så här.
Hans skada gör det omöjligt.
Stanna här, pojke.
Kom.
Det är inget att oroa sig för.
Om du inte är grisha, fortsätter ditt liv som förut.
Men om du är det,
väntar en helt ny värld dig.
Det här bleknar in i det förflutna.
Det sticker till.
Andas och slappna av i armen.
Vad hände den dagen?
Jag blev testad.
Testarna använde smärta för att hitta krafterna.
Det syntes inte om jag redan hade ont.
Jag skyddade mig.
Inte grisha.
Visste inte att jag var Grisha.
Jag gjorde bara allt jag kunde för att inte skiljas från Mal.
Du skyddade dig själv genom att förneka dig själv.
Han var mobbad.
Jag tänkte inte på mig själv.
Vi tänkte fly tillsammans.
Du hade planer.
Inte han, för var är han nu?
Jag vet inte.
Vem är det du håller tillbaka för?
Ta fram ljuset.
Jag försöker.
Hur många fler barn ska bli föräldralösa i kriget
för att du är rädd för sanningen?
Alina.
Stör jag dig?
Inte alls.
Kan du inte sova?
Kom in.
Här.
Stämmer den här kartan?
Ja.
Våra fiender är hotade av din existens.
Men Ravka klarar bara av dem om vi är enade.
Och det pratas om uppror i Väst,
ledda av vår… ansedda första armé-general.
Vårt eget folk vänder oss ryggen.
Aleksander…
Jag har utkämpat detta krig…
…ensam så länge.
Jag har begravt så många goda soldater.
Vänner.
Snart är kassan slut,
snaran dras åt…
…och vårt eget folk vänder sig mot grishorna,
precis som förr.
Du är inte ensam.
Jag har väntat länge på dig.
Jag borde gå.
Kapten.
Stormen kommer över oss.
Vi är strax inne i den.
Den kan slå sönder skeppet.
Om det blir illa, döda fångarna.
Sir?
Det sista vi vill är att en av dem blir fri när vi tar in vatten.
Men sir, de ska ställas inför rätta.
Och?
Jag tror att jag förfrös min lilltå i natt.
Vad är värre? Frosten eller Sänkan?
-Sänkan! -Sänkan!
Vi går in på fjerdingområde.
Nej.
Askträd är heliga, de markerar inte dem.
Säkert att hjorden gick ditåt?
Sista chansen att vända om.
Så att ni får dela på priset? Häng på!
Jag skriver som om dessa ord ska nå dig först.
Men jag kanske bara övar på vad jag ska säga.
Det jag borde ha sagt för länge sen.
Något till mig?
Tillsammans.
Okej.
Tillsammans.
Det här är Alina.
Din lilla vän från Keramzin?
Är det hon?
"Lilla vän?"
Att behöva nån är en svaghet.
Duktig flicka.
Nu börjar arbetet.
När du lyste upp Kirigans tält hördes ett ljud.
Ett högt ljud.
Jag visste att det var du.
När vi var barn höll du min hand
och ibland hörde jag ljudet i huvudet.
Det är mitt i natten, men jag är vaken.
Och Dubrov och hans lilla blåsa.
Då hör jag ljudet igen.
Svagt. Det kallar på mig.
Mal, vad är det?
Dubrov!
Mal! Hjälp!
Dubrov!
Hjälp!
Är det alla?
Välkomna till början av er karriär.
Ni överlevde grundutbildningen.
Nu börjar det riktiga äventyret.
Nu tar vi det i rätt ordning.
Uniformen ni bär är den enda uniformen
ni får, tills ni blir heltidssoldater.
Ursäkta. Jag söker Alina Starkov.
Varför hon?
Vi är barndomsvänner.
Du får inte träffa henne. Hon har bråkat med intendenten.
Han gav henne ett öknamn och hon slog honom.
Hon är i finkan och han på puben.
-Är du intendenten? -Ja.
Mal? Du är här.
Vänta, varför är du här?
Det vanliga.
Samma här.
Vad hände?
Elva stygn.
Vi matchar.
Det gör vi.
Ville du träffa mig?
Jag vill att du gör nåt för mig.
Radera det.
[på fjerdiska] Se till att den andra är död.
Mikhael.
Jag är så ledsen.
Alina, om du får det här brevet…
När jag nämnde det sanna nordan,
menade jag dig.
Du är mitt sanna nordan…
…och jag ser vägen till dig nu.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis