Hvem er det?
Det er receptionen, frue.
Jeg lytter.
Politiet ringede lige
og tjekkede Deres oplysninger.
De vil vist tale med Dem.
Jeg ville bare fortælle Dem det.
- Tak. - Det var så lidt.
Bambi.
Sover du, skat?
Ja, mor?
De kommer efter os.
Ned på gulvet!
WHO WERE WE RUNNING FROM?
Den farverige person, I ser, er mig,
og kvinden, der suger solen til sig helt sortklædt, er min mor.
Og stedet her er med hendes ord
vores nye hotel fyldt med Falske sjæle og Horrible horder.
- Har vi været her før, Bambi? - Nej, mor.
Så lad os gå ind.
Velkommen.
Vi bor altid på de bedste hoteller, hvor vi end er.
Vi kan ikke blive noget sted i længere tid, end vi kan.
- Velkommen. - Goddag. Velkommen.
Et værelse, tak.
Sågerne. Jeg viser jer udvalget.
Vi har suiter, familiesuiter og standardværelser.
Jeres bedste værelse.
Så ser jeg, om det er ledigt.
Hvor længe bliver I på vores hotel?
I en måned eller to.
Jeg betaler en måned på forhånd.
Okay. Dem tager jeg. Tæl dem.
"Vi har intet hjem", siger mor.
"Vi er vandrefugle på træk fra hotel til hotel."
Og jeres identifikation, tak.
Det her skal vaskes og stryges i vaskeriet.
Send det op til værelset så hurtigt som muligt.
Okay. Skal vi se, hvad der er i?
Hvorfor i alverden det?
Det er bare tøj, der skal vaskes.
Lad ikke gæsten vente. Bring tøjet til vaskeriet.
Værsgo. Nyd opholdet.
LOBBYKAMERA 05 - KL. 01:05
Hvor er hun smuk!
Som taget ud af et eventyr. Du skulle se hendes øjne. Skønne.
Undskyld, men er det Deres datter?
Hun er så smuk.
Beklager meget.
Undskyld, hvis vi forstyrrede Dem.
Men, min kære, man ser jo ikke sådan en skønhed hver dag.
- Velsign hende. - Velsign hende.
Hjem er fængsler, bare mindre. Det siger mor.
Vi har ikke et hjem, for vi er hinandens hjem.
Vi får altid det største og bedste værelse.
Vores værelse har altid den bedste udsigt.
- Nyd opholdet. - Tak.
Hvad var der med den mor og datter? Udseendet, adfærden. Så sære.
- Næh. - Næh?
Hvem har kun en lille taske med til en måneds ophold?
Deres tøj er selvfølgelig i kasserne. Lad nu være.
Der findes kufferter.
Hvorfor tage på ferie med sine ting i kasser?
- Kasser! - Okay. Hold mund.
Hej, børn.
De nyankomne...
Send deres oplysninger til mit kontor,
så jeg kan se, hvem det er, der betaler kontant.
- Okay? - Det gør jeg.
Mor er helt anderledes end alle andre.
Ikke at jeg ved meget om andre.
Andre mennesker er blot billeder, der flyder forbi os.
Når de er væk, husker vi dem slet ikke.
Se dem lige.
Falske sjæle.
Horrible horder.
Men vi to er anderledes.
Vi er en enhed.
Ja, skat.
Vi er Måneenheden.
Svøm bare.
Søde, kan du se hende?
Jeg har kigget. Hun er her ikke.
Hvem kigger I efter?
Den smukke pige.
- Den smukke pige? - Ja.
- Hvem er det? - Det ved vi heller ikke.
Vi mødte hende i morges i elevatoren, ikke sandt?
Øjnene var enestående.
Har I ikke andet at lave?
Spise, drikke og nyde livet.
- Så kom. - Okay. Kom.
Af og til er falske sjæle uundgåelige.
Falske sjæle, der ikke føler noget, men foregiver, at de gør.
Min sjæl er urolig, Bambi.
Det ved jeg, mor.
Du må være forsigtig.
Tiltræk ikke opmærksomhed.
Gid vi havde en bog, vi kunne læse.
Vi sidder på værelset hele dagen.
Jeg så et par boghandlere på vej hertil. Skal vi kigge i dem?
Vi er forsigtige på vejen frem og tilbage.
De virkede så umage som mor og datter.
Min ven sagde: "Har hun virkelig skabt den smukke pige?"
Det grinede vi ad.
En anden sagde: "Måske stjal hun hende på hospitalet."
De lignede ikke folk på ferie. Feriegæster glemmer man let.
Men ikke den mor og datter.
Når man ser dem, har man straks spørgsmål.
Jeg kan ikke få de to ud af hovedet.
POESI - HOBBY - KUNST
Undskyld.
De valgte min yndlingsbog. Må jeg foreslå en anden bog også?
Bad jeg om forslag?
Skat.
Se, hvad jeg fandt, mor.
Mor?
Mor.
Det er hans bil.
Min fars bil.
Samme årgang og model.
Lad os tage til hotellet.
Har du det godt?
- Hvor skal du hen? - Kom.
BAMBI
Jeg hader bilerne og alle dem, der bruger dem.
De er arrogante og onde, Bambi.
Se, hans bil er lige så hård som hans hjerte.
Prøv du også.
- Er du klar? - Ja.
En, to...
Skal vi begrave den?
- Lad os det. - Kom.
Grav dybere.
Kom så. Grav!
- Vi brænder den. - Det gør vi.
- Er det nok? - Ja.
- Ilden vil ikke brænde den. - Nej, det vil den ikke.
Vi begraver alle onde ting.
Må de aldrig mere se solen.
- Hellere være på den sikre side. - Præcis.
Vi kan komme igen i morgen og pisse på den.
Hvorfor ikke nu?
Fordi nu tager vi hen på hotellet og bestiller deres fineste drinks,
så vi er fuldt optankede.
Du aner ikke, hvor langt de ondes ondskab kan række.
Tror I, mit hotel er en lade? Ligner det måske en lade?
Jeg har viet mit liv til stedet. Jeg lader ingen ødelægge det.
Jeg er virkelig ked af det.
De kan trække tallerkenen fra min løn.
Tror du, det handler om tallerkenen? Tror du, det handler om penge?
- Pak dine ting. - Vær nu sød.
- Du er fyret. - Det var et uheld. Vær nu sød.
Gå med dig. Forsvind.
Tilbage til arbejdet.
Hun går altid i sort, selv i morgensolen.
Hun klæder pigen som et barn. Indrøm det dog. De er da sære.
Det er ikke, fordi de er sære.
Fatter du det slet ikke?
- Hvorfor så, klogesen? - Hør her.
Hun går i sort for at skjule sin femininitet.
Pigen klædes som et barn for at holde fyre som dig væk.
De er ikke sære.
De er alene og sårbare.
Jeg genkender en galning, når jeg ser en, okay?
De er ikke som os.
Måske er det netop derfor, du tænker dårligt om dem.
- Gå til morgenmad. Jeg kommer straks. - Okay.
Se. Det er den smukke piges mor.
Goddag. Hvordan går det?
- Godt, De stadig er her. - Hvordan har Deres datter det?
- Hvor længe bliver De? - Bliver De længe?
Gud velsigne hende. De har så dejligt et barn.
- Hvor længe bliver De? - Undskyld.
- Hvad gjorde vi galt? - Hun er...
Javel.
- Kom. - Hvorhen?
Det er den smukke pige.
- Goddag. - Goddag.
Er hun ikke alt det, jeg sagde, og mere til?
Jo, hun er køn.
- Bambi. - Jeg kommer, mor.
Se hende lige. Hun er så glad for at se sin mor.
Er det pigens mor?
Ja. Kender du hende?
Jeg er ikke helt sikker,
men hvis hun er den, jeg tror, så ja. Jeg kender hende rigtig godt.
Ser du ikke, den er skæv?
Butterflyen skal altid sidde lige. Tjek den jævnligt.
Javel.
- Hvad laver mor og datter? - De shopper hver dag.
- De har ikke været til middag. - De spiser aldrig middag hernede.
Pigen kommer ned efter maden, og så spiser de på værelset.
Ingen nysgerrige blikke.
Præcis.
Kvinden snerrede åbenbart også ad nogle gæster.
Hun gjorde dem utrygge.
Og en fra tjenerstaben så dem
lave bål og brænde en legetøjsbil på stranden.
Stil det ved døren. Vi bærer det selv ind.
Som De vil.
FORSTYR IKKE
Kom så.
Moderen købte alt det sorte tøj, hun kunne passe.
Og hun købte børnetøj til sin datter.
- Du sagde, de havde tøj i kasserne. - Det ved jeg jo ikke.
Hvad er der i de kasser?
Det finder jeg ud af.
I guder. Han er besat af de to.
Hallo? Receptionen her. Jeg vil spørge til kasserne fra værelse 1313.
- Hvad er der i? - Pas. Det var før min vagt.
- Vaskede sidste hold det så? - Ja.
Men kasserne må jo være der.
-Åbn dem og se efter. - Det vil jeg ikke.
- Kommer straks. - Hvad?
De er på vej op med dem. Jeg vil kigge i dem, så vi ved det.
- Det er dumt. - Hold mund.
Dine ejendele.
- Alt er her, ikke? - Jo.
Lad dem stå. Vi tager dem.
Nogle af kasserne er ret tunge.
Gør venligst, som jeg siger.
Gad vide, hvad der er derinde. Hun lukker ingen ind.
Hvad mener du?
- Har du ikke gjort rent? - Nej.
Okay. Fortsæt bare.
Der ville ske noget. Det kunne vi alle mærke.
Men vi vidste ikke hvordan og med hvem.
Vi rettede fokus mod dem.
Vi holdt øje med alt, de gjorde.
Men ikke på værelset. Vi anede ikke, hvad der foregik derinde.
De spiste ikke morgenmad i dag. Det er nyt. De var ikke ved poolen.
Jeg så dem heller ikke. Måske er de rejst.
Nej, de er ej. De kom med taxi. De har været ude.
De købte et sminkebord til værelset.
- Et sminkebord? Hold da op. - Et sminkebord?
Det er lige sådan noget, man ville forvente af dem.
Hvem køber et bord til hotelværelset?
Ja, ikke? Hvem ved, hvad der er derinde.
De lukker ingen ind.
Godt. Hold jer klar. Vi går under middagen i dag.
- Hvad? - Seriøst?
De kommer jo ikke ned og spiser middag.
Det bliver de nødt til på et tidspunkt. Den dag går vi ind på værelset.
Okay?
Jeg er imponeret over, jeg fik dig til at gå med ned til middag.
Hvad skal det sige?
At se dig stråle sådan gør mig usigeligt glad.
Mor kan virkelig stråle, når hun vil.
Hun kan glitre, når hun vil.
Men hun gør det ikke. Hun vil ikke tiltrække opmærksomhed.
For falske sjæle kommer lykken nok sjældent.
Men ikke for os.
Velkommen. Må jeg bede om værelsesnummeret?
1313.
Følg med mig.
Efter Dem. Der er Deres bord.
Hvad går det ud på, mor?
Det aner jeg ikke.
Mor og datter er nede i restauranten.
Nu er tiden inde.
Chefen må ikke opdage det.
Det ved vi godt.
Tager vi chancen?
Ja.
- Hurtigt. - Kom.
Tag hovednøglen. Vi mødes deroppe.
Okay.
Kan du se, hvordan de behandler os?
De ser ned på os, bare fordi vi ikke er som dem.
- Jeg har det fint. - Nej!
Det tillader vi ikke.
Undskyld?
Hvad mon Græskarfjæs har at sige.
Lad nu være, mor.
Skat.
Din mor gør ikke noget mod nogen, der ikke har fortjent det.
Tro mig.
Sådan går det altid.
Mor skal altid give nogen en lærestreg.
Jeg taler til Dem.
Undskyld?
Af og til Rejsearrangøren,
andre gange Hotelchefen
eller Hovedtjeneren.
Kaldte De? Hvad kan jeg hjælpe med?
Kig Dem omkring.
Ser De andre borde så små som vores?
Jeg ved ikke, hvad De mener.
Jeg mener,
hvordan fortjente vi dette bord, eller nærmere sidebord,
modsat de andre højhellige her?
Det var den eneste ledige.
På et stort femstjernet hotel? Virkelig?
Hvad?
Jeg tror nemlig,
at De virkelig mener, vi har fortjent dette bord.
Hvorfor dog? Der må være begået en fejl.
Virkelig?
Hvem har begået den fejl?
Lad os høre, om det var en fejl. Hvor er de ansvarlige?
De har helt ret. Jeg retter op på det.
Retter op på hvad?
- Fejlen med bordet. - Nej. De mener sidebordet.
De har fuldkommen ret igen.
De skal bare sige mig, hvilket bord De ønsker.
Vi ønsker ethvert andet bord end dette malplacerede sidebord.
Naturligvis.
Og Deres uforskammethed skal ikke passere ustraffet.
Uforskammethed?
Lade, som om intet er galt i stedet for at løse problemet og undskylde.
Undskyld, men er det ikke at gå for vidt?
Nej. Jeg er ikke gået for vidt endnu.
De vil vide, hvis det sker.
- Lad os gå. - Lad os det.
Undskyld, jeg bad om at komme herned.
Ti stille, skat. Det var slet ikke din skyld, okay?
- Bebrejd ikke dig selv. - Undskyld?
Gå op på værelset.
Du og din datter forstyrrer de andre gæster.
Sker der noget lignende igen,
opgør jeg regningen og smider jer ud fra hotellet.
Det er for sent. Jeg har allerede betalt regningen.
Vi rejser i aften.
Endnu bedre. Tag dit misfoster af en datter og rejs.
Så kan folk få fred.
Hvad ligner det?
Hvor er nøglekortet? Hvor er det?
Kør bilen frem.
- Jeg kommer snart ud. - Javel.
Misfoster af en datter, hvad?
Ja da. Jeg tager hende med og rejser.
Det er dig.
Jeg vidste, det var dig.
Du er hendes datter.
Jeg ved, du også genkender mig. Stop! Hvor skal du hen?
Bambi.
- Jeg glemte at få nøglekortet. - Glem det. Tiden er inde.
- Rejser vi? - Lige nu.
Der er en gammel kvinde. En fjern slægtning til os.
- Hun så mig og genkendte mig. - Virkelig?
Hun fortæller dem det, og så sender de blodhundene efter os.
- Jeg har tasken, mor. - Okay. Skift tøj.
Vent lidt, skat.
- Vi tager trappen. - Det gør vi, mor.
Farvel.
Tak.
- På gensyn. - Tak.
Jeg genkendte hende. Hun er den, jeg troede.
- Hvem? Den smukke piges mor? - Ja.
Hvor kender du hende fra?
- Vi er i familie. - Virkelig?
Hun har været forsvundet, siden moderen blev myrdet.
- Hvad? - Blev moderen myrdet?
Et frygteligt mord.
Jeg husker det endnu. Det giver mig stadig gåsehud.
- Mor? - Se, hvor du går.
Tilkald politiet!
- Hvad sker der, mor? - Hvad ved jeg? Kom nu.
Hvad laver du, mor?
- Er vi klar? - Naturligvis.
Vi må væk fra hotellet, skat.
Mor...
- Jeg åbner nu. - Gør det.
Hvad skal vi gøre?
Vi går ind. Åbn døren. Kom så.
- Ud med den! Kom så! - Send den herover! Kom nu!
Åbn ventilen!
Vi skal bruge en taxa.
- Hvad har vi gjort? - Ja, sikke et cirkus, men vi nåede da væk.
- Der er en taxa, mor. - Godt, skat.
Bare slap af. Vi har ikke travlt.
Ind med dig. Kom så.
Til busterminalen.
Men vi har ret travlt. Bussen kører om et kvarter.
- Vores bus? - Tys.
Hvad i...
Se, hvad de har gjort ved værelset.
Se lige alle de ting.
Jeg er vild med dem. Se, hvor smuk den er.
Så sød. Så blød.
De indrettede værelset så mærkeligt.
Jeg har aldrig set noget lignende.
Alle var målløse.
Hvor er det henne? Hvor er det, de skjuler?
- De skjuler ingenting. - Hvad mener du?
Hvorfor lukkede de så ingen ind?
- Hvorfor gør du ikke? - Hvad gør jeg ikke?
Lukker fremmede ind i dit hjem.
Hvad har det med sagen at gøre?
Fatter du det snart?
Det her er deres hjem, derfor lukker de ingen ind.
Vi sad faktisk i en bus et kvarter senere.
Vi vidste ikke, hvor den kørte hen, men det var ligegyldigt.
Det vigtigste lige der var os...
...der flygtede.
Pigen var smuk, ja.
Hun var sød.
Men ingen af os tænkte på at spørge, om hun havde det godt.
Søde ven. Du er på flugt. Vi er med.
Men hvor flygter du hen?
Den, du bør flygte fra, er ved siden af dig.
AMBULANCEBEHANDLER
Tekster af: Pia C. Hvid