Det er måneder siden vi forlot vårt paradishotell.
Mor og jeg er på stedet der alvene bor nå.
Hun sier snøen er bra for oss.
Hun sier den drukner ut alt det vonde.
WHO WERE WE RUNNING FROM?
Hva er det, Bambi?
Jeg får ikke sove, mamma.
Bare prøv å snu deg.
Lukk øynene. Du sovner med én gang.
Det er noe i puta mi, mamma.
Hva mener du?
Her.
Skjær den opp.
- Jeg fant det. - Få se.
Så det er det som har holdt deg våken.
Det gjør vondt, mamma.
Det gjør så vondt.
Så det er derfor mor ikke får sove.
Fordi puta hennes er fylt med hennes fortid.
Fordi den forstyrrer henne. Fordi hun har det vondt.
Nå forstår jeg hvorfor hun alltid må opp for å røyke.
Det skjedde uansett hvor hardt mor prøvde.
Nå har jeg også noe som forstyrrer meg i puta.
- Hysj. - Vær så snill!
Ikke gjør det, vennen.
Går det bra?
Hva gjør vi her, mamma? Hvorfor kom vi til dette kalde stedet?
De finner oss ikke her.
De vil aldri komme på det. Derfor.
Vi kan dra om du vil.
La oss ta en drosje nå.
Du er det viktigste.
Jeg er ikke viktig.
Ikke si det.
Jeg gjør så mye for deg, selv om jeg ikke sier det.
- Mamma. - Ja?
Du vet da du dro til banken i Paradis?
Ja.
Og jeg skulle til bukta.
- Det skjedde ikke. Jeg... - Bambi, vennen.
Hører du etter?
Hva sa du?
La meg bare si dette.
Husker du de ungene
som snakket ned på en jente for en strandbøtte?
Jeg husker de ungene. Jeg var fem eller seks.
- Se på bøtta hennes! -Vi var på en hotellstrand.
Se på bøtta! Idiot!
Ikke vær sånn, vennen.
Bambi? Hva er det?
Var noen slem mot deg?
De ville ikke leke med meg, mamma.
De sa bøtta mi var liten.
Tenk over hvor mye jeg lengtet etter å lære foreldrene en lekse.
Du, Bambi.
Trykk på "slett", vennen.
Glem det.
Tårene dine brant meg i brystet.
De falt midt på hjertet mitt.
Det var da mamma tok Bambi-eden.
- Har du en Bambi-ed? - Vi har en Bambi-ed.
- Men jeg kan den ikke. - Jo.
Jeg hvisket den til deg da du gråt den dagen.
Jeg husker ikke.
Du kan om du vil.
Den er i deg.
Mor og jeg er lykkelige, faktisk.
Men noen ganger skjer ille ting med oss.
På grunn av dem.
Jeg tror moren til den pene jenta forsømmer henne for mye.
Hvorfor er hun oppe så sent?
Vår nye irritasjon. Hun er besatt av mor.
Vi kaller henne Hollywoods vesen på grunn av utseendet.
Hvorfor er de sånn?
Hollywoods vesen slår til igjen med sjarmen sin.
Kom. Vi går på rommet.
Se, mamma.
Enda en fortapt sjel.
Har du gått deg bort? Har du ingen?
Ikke engang din mor?
Jeg er sikker på at moren må være her.
- Ser ikke hun ut som Snitteren? - Jo.
Her kommer Snitteren!
Ikke gjør det. Jeg blir redd.
Du, Bambi.
Vil du ta med rakkeren opp til rommet? Den er sulten.
- Greit. - Kom igjen.
Vi vet ikke om jenta vet om drapene.
Eller om hun er med på det. Hun virker uskyldig foreløpig.
Hvem vet hva morgendagen bringer.
To hotell, to drap.
Begge med falsk legitimasjon.
Ingen ekte navn, ingen adresser.
Ingen rulleblad. Ingen mobil, ingen kredittkort.
De er utenfor systemet.
Helt utrolig.
Hva snakker du om, gutt?
"Utenfor systemet"? "Utrolig"?
Er de internasjonale terrorister?
Jeg kan gi saken til noen andre.
Selvfølgelig ikke. Vi sjekker kameraopptak på flyplassen.
Vi er nær.
Det har gått måneder. Slutt å sløse med tid.
Ta dem med én gang. Kom igjen. Kjør på.
Kom her.
- Jeg er glad vi tok den inn. - Jeg også, vennen.
Mor hater å se meg trist.
Hvem vet hva hun hadde gjort om hun visste at legen var grunnen.
Stille nå. Du får oss sparket ut.
Den takker oss på sin måte.
Denne rakkeren er kanskje grunnen til hvorfor vi er her.
Hva mener du?
For å mate den.
Så den kan lege våre sørgmodige hjerter.
Min mor, magikeren.
Hun drar meg opp av sorgens hav.
Jeg hadde også hund en gang.
Det sa du aldri. Hvordan var det?
Det var den mest høylytte, forstyrrede og beskyttende hunden i verden.
Jeg elsket den mer fordi den var gal og mangelfull.
Isdronningen hatet den, så klart.
Hvorfor "gal og mangelfull"?
Fordi den var redd for alt.
Det var derfor den var så aggressiv.
En dyptliggende frykt
uten noen åpenbar grunn.
Så vår dyrebare datter mente at vi fortjente en skandale.
Det er sånn hun viser at hun er takknemlig.
Har du ikke tenkt på konsekvensene? At vi ville bli fornedret?
Jo.
Du har det.
Enda en av dere, som om du ikke var nok?
Hvem er faren til den tingen? Si det.
Si det, sa jeg!
Få den galningen til å holde kjeft.
Vi skal fikse dette før din far eller noen andre finner det ut.
Jeg ringer en lege.
Jeg vil ikke til legen.
Hva?
Se meg i øynene og si det igjen.
Vi skal ikke til legen.
Og si til bikkja di at han må la min hund være i fred.
Gå!
Du har ikke rørt frokosten din.
Jeg vil ikke spise.
Mat kjeder meg. Jeg er ikke sulten.
Er det fordi vi pratet om din gale hund? Det endte ille, ikke sant?
Du aner ikke hvor langt din bestemors ondskap kan nå.
Motorolje...
BREMSESYSTEM
Bremsevæske.
Hva gjorde de mot deg?
Hva gjorde de?
Jeg lar deg ikke drepe barnet mitt.
Jeg lar ikke dere drepe barnet mitt.
Jeg synes så synd på din gale hund.
Du har virkelig måttet tåle mye.
Det skal ikke du.
Så lenge jeg er her.
Hello.
Du burde mate den pene jenta med noe økologisk mat.
Ikke la henne spise hva som helst.
Må vi virkelig tåle de sjarmangrepene der?
Selvfølgelig ikke.
Men hun vil ikke forstå.
Vår misnøye mot henne får henne til å føle seg bra.
Hudkrem.
- Hva sa hun? - Jeg vet ikke.
Jeg sa "hudkrem".
Den pene jentas mor har hoppet over det.
Huden hennes har sprukket på grunn av kulden.
- Hva vil de av oss, mamma? - Hvem?
De.
Hollywoods vesen,
den pratsomme kvinnen,
hotelleieren.
Og...
Legen.
De er ikke alene som oss.
De har ektefeller, venner. De har hjem.
Hvorfor hjemsøker de oss?
Fordi de ser
at vi ikke bryr oss om de tingene som de kveler hverandre over.
Derfor tror de at vi er svake
og prøver å dominere oss.
Så jeg må lære dem en skikkelig lekse.
Bare spis.
Hva skjer? Noe nytt?
De dro til utlandet med ulike identiteter.
London, New York, India. Og hotellene der.
De følger kysten. Fra Egeerhavet til Middelhavet. Store hotell, store rom.
Etter at legen døde, så dro de til et annet hotell.
De hotellhopper, altså.
Det er latterlig. Har de ikke et hjem?
Hvor får de pengene fra?
Vi har ikke funnet deres identiteter, så vi kan ikke gi deg svar ennå.
Vi har kameraopptak også.
Bussen skulle mot Ürgüp og Cappadocia.
Så de er på vei inn i landet.
- Ta dem. - Skal bli.
Vi drar dit så fort vi finner hotellet deres.
Jeg gjør jobben deres enklere.
Jeg får bildene sendt til hotellene.
Kanskje vi får et treff.
Ja vel.
Sånn.
Kom tilbake snart.
Jeg kommer tilbake så fort jeg finner moren.
Kom her. Kom igjen.
Kom. Fort deg. Kom igjen.
Kom igjen.
Mor sier at hun skal sette meg fri en dag.
Mor kan gjøre hva som helst.
Hun kan sette meg fri om hun vil.
Men selv om jeg er fri, så vil jeg alltid være med henne.
Slutt å tøyse.
Kall på moren din. Si at du er her.
Hei! Kom tilbake! Hvor skal du?
Kom tilbake. Hei! Vi må finne moren din.
Hvor er du?
Er du her inne?
Det er ingen her. Ingen vil se dette.
Hei! Hva gjør du? Hva ser du på?
Beklager. Jeg så etter hunden min.
Hvilken hund, din tulling?
For guds skyld.
Beklager så mye.
Gå nå. Dra!
Greit. Ro deg ned. Hva er det?
Jeg vet ikke. Hun skremte meg.
Jeg har lest om hotellmorderen.
Hotellmorderen?
Har du ikke hørt det? Drepte en hotellege med universalkniv.
Å, jøss.
Og en hotelleier før det.
- De kaller morderen "Snitteren". - Nei, jøss.
Drepte en hotellege med universalkniv.
Og en hotelleier før det.
Bambi? Går det bra?
Har noe skjedd, vennen? Har noen gjort noe mot deg?
Snakk. Si det.
Rakkeren og moren fikk meg til å løpe rundt.
Jeg er andpusten.
Hjertet sprenger.
Vennen.
Hva skjedde?
Kan vi gå på rommet? Jeg er så tørst.
Du, Bambi.
Fortsatt tørst.
Jeg er så dehydrert.
Du skulle sett hvor glad den ble for å se moren.
Vi gikk gjennom hemmelige passasjer.
Jeg er tørst etter all løpingen.
Jeg burde drikke.
Jeg er så lei for det.
Slutt, vennen.
Jeg vil du skal si hva som skjedde.
Se meg i øynene.
Ingenting skjedde med noen.
Ingen gjorde noe mot meg.
Jeg burde skifte.
PASS
Å, mamma.
Jeg husker Bambi-eden nå.
Jeg er den eneste som får lov til å få deg til gråte. Og omvendt.
Det er derfor du har moren din.
Hun ble...
...så hun kunne få de som gjør deg lei deg til å betale.
Ikke spør om ting som får meg til å bryte sammen. Ikke nå.
Du gjorde det på grunn av meg.
Vent!
Kan du stoppe?
Bare hør på meg.
Vi løper ikke fra noen. Jeg ser det nå.
Besteforeldrene mine er døde. Lakeiene er ikke etter oss.
Bare hør, vennen.
Jeg vet hvem vi løper fra.
Jeg vet hva som skjedde med legen og eieren. Du gjorde det på grunn av meg.
Nei! Din mor har ikke skadet noen som ikke fortjente det.
Ikke vær så oppskaket.
- Jeg vet du vil løpe nå. - Mamma.
- Du ser meg i et annet lys. - Mamma!
Stakkars. Kan hun gjøre noe annet? Klart at hun gråter.
Fordi moren forsømmer henne.
Ja, det kan du si.
Den pene jentas mor forsømmer henne.
Endelig snakker moren.
Jeg håper denne seieren er nok for deg så du holder deg unna.
- Kom. - Hva skal det bety?
Snakket jeg ikke tydelig nok?
Men jeg likte dere to.
Jeg trodde dere to var annerledes.
- Og... - Hør her, din idiot.
Vi er irritert over ditt nærvær. Nå må du forstå det.
Du er så frekk.
Ingen har sagt noe sånt til meg før.
Hvorfor gråter du? Hva har de gjort?
Hun fornærmet meg.
Jeg var bare grei mot dem fordi de var alene.
Jeg syntes synd på dem.
Du er syk i hodet.
Du er syk og hjemsøker folk, forkledt som sjarmerende.
Hvem tror du at du er? Ikke kall henne det. Hva faen?
Det er det kona di er. Syk i hodet.
Det er en krangel på broen.
Vet du hvem jeg er?
Ja. Du er en kødd.
- Jeg slår henne. Bare stopp meg. - Hun er åpenbart gal.
- Ro deg ned. - Kom igjen.
Ro deg ned.
Ro deg ned. Frue...
Nok!
Hva vil dere med oss?
Vennen!
Jeg skulle hatt universalkniven din.
- Der og da. - Ikke snakk sånn. Pakk sammen.
Vi må forlate hotellet nå.
Har noe skjedd med henne?
Ikke tid til spørsmål.
Hva skjer, mamma?
VEKTER
Drosje.
Jeg stikker.
Til terminalen. Bussen går om et kvarter.
De er ikke på rommet.
Så du i lobbyen?
Ja. De er ikke å finne.
Kom igjen.
Oppfør deg naturlig. Er moren og datteren der? Politiet spør.
Greit. Hva enn du sier.
Å, det? Greit. Ikke tenk på det.
Jeg kommer etter terminalen.
Stopp.
Vi går av.
Hva sa du, dama?
Kan du stoppe? Jeg betaler for hele turen.
- Vi er ikke framme. - Hørte du meg ikke? Stopp, sa jeg.
- Kom. - Ikke slå med dørene.
Denne veien.
Hvor skal dere?
Bare kjør. Jeg gir deg instrukser.
Nå kan vi slappe av.
Spør hva du vil.
Hvorfor løp vi plutselig, mamma?
Fordi gamlingen var på telefonen hele veien.
Telefonsamtalen hans var også irriterende.
Her. Dere kan gå.
Skjedde det noe med Hollywoods vesen?
Til helvete med Hollywoods vesen.
Det er hennes feil.
Hei. Unnskyld meg.
Kan du ta av beltet og prøve igjen?
Kom. Vi kjøper billetter.
Kom.
Belter og klokker...
Vi er nær terminalen.
Ja. Vi er i området.
Ok. Greit.
De er på vei til terminalen i drosje.
Kom.
- Hvor er utgangen? - Denne veien.
Skal du svare meg?
Ja, vennen.
Ingenting skjedde med vesenet eller mannen.
Så vi løp på grunn av en gammel mann på telefonen?
Gamlingen var hotellets sikkerhetssjef.
Han må være pensjonert purk.
Mørke skyer ligger over oss. Jeg kjenner det. De er etter oss.
Kom.
De forlot drosjen i all hast.
Hva gjør vi nå?
Vi løper alltid fra sted til sted.
- Hva er det? - De to.
- Hva er det med dem? - De kan være politi.
- Hvordan vet du det? - Jeg bare gjør det.
Jeg kjenner lusa på gangen.
Vi gir beskjed til stasjonen.
De er politi, ja.
Moren din har ofte reddet oss slik.
Gamlingen må ha sagt noe,
og de brukte drosjesjåføren til å finne ut hvor vi er.
- Da må vi gjøre noe. - Vi skal til utlandet.
Vi drar så snart vi kan.
Om du sier det.
- Vi finner billetter. - Ja.
- Tenker du på noe? - Ja.
- Lær meg, mamma. - Hva da?
Hvordan man lukter trøbbel.
Hvordan man rømmer fra det.
Hvordan man ser politi.
Lær meg alt.
Hvorfor det?
Så jeg kan straffe falske sjeler som plager oss.
- Likte du det? - Du aner ikke.
Jeg skal lære deg, men aldri glem det jeg skal si deg nå.
Om du kjemper mot monstre, så risikerer du selv å bli et.
Tekst: Ekaterina Pliassova