Det var flera månader sen vi lämnade paradishotellet.
Nu är mamma och jag där älvorna bor.
Hon säger att snön gör oss gott.
Att snön kommer att överskyla våra bekymmer.
WHO WERE WE RUNNING FROM?
Vad är det, Bambi?
- Jag kan inte sova, mamma. - Lägg dig med huvudet åt andra hållet.
Blunda, så somnar du på en gång.
Det är nåt i kudden, mamma.
Vad menar du?
Här.
Skär upp den.
- Jag har hittat det. - Få se.
Det är den som har hållit dig vaken.
Det gör ont, mamma. Det gör så ont.
Det är därför mamma sover så dåligt.
Hennes kudde är full av saker från det förflutna.
Det tär på henne, det plågar henne.
Nu förstår jag varför hon går upp och röker.
Det hände, trots mammas ansträngningar.
Nu har även jag något i kudden som tär på mig.
- Tyst. - Snälla!
Låt bli, vännen.
Hur mår du?
Vad gör vi här, mamma? Varför åkte vi hit till kylan?
För att de inte hittar oss här. För att de inte kommer på tanken.
Vi kan åka om du vill.
Vi kan ta en taxi på en gång. Det är du som är viktigast.
- Jag är inte alls viktig. - Säg inte så.
Jag gör så mycket för dig som du inte vet om.
- Mamma... - Ja?
Minns du när du åkte till banken från paradiset?
Ja.
Och jag skulle åka till viken.
- Det blev inte så. Jag... - Bambi, vännen.
Hörde du vad jag sa?
Vad sa du, mamma?
Jag vill bara säga en sak...
Minns du de där barnen
som retade en liten flicka för hennes hink?
Jag minns dem. Jag var fem, sex år.
- Titta på hennes hink! - Vi bodde på ett strandhotell.
Titta på hennes hink! Så löjlig!
Bambi? Vad är det, vännen?
- Har någon varit dum mot dig? - De ville inte leka med mig, mamma.
De sa att min hink var för liten.
Jag ville så gärna lära föräldrarna en läxa.
Bambi...
Tryck på sudda-knappen, vännen.
Glöm det.
Dina tårar brände mot mitt bröst.
De föll rakt in i mitt hjärta.
Då svor din mamma Bambi-eden.
- Har du en Bambi-ed? - Vi har en Bambi-ed.
- Jag vet inte vad den är. - Jo, då.
Jag viskade den för dig den dagen medan du snyftade.
- Det minns jag inte. - Jo, om du vill.
Du har den i dig.
Mamma och jag har det faktiskt bra.
Men ibland så råkar vi ut för saker.
På grund av dem.
Den söta flickans mamma tar visst inte hand om henne.
Vad gör hon uppe så här sent?
Vårt nya irritationsmoment är besatt av mamma.
Vi kallar henne för "Hollywoodvåpet".
Varför håller de på så här?
Hollywoodvåpet slår till igen med sin vänlighet.
Kom, vi går upp på rummet.
- Titta, mamma. -Ännu en vilsen själ.
Är du vilse? Har du ingen att vara hos?
Inte ens en mamma?
Mamman är säkert här nånstans, Bambi.
- Visst ser han ut som "Mattskäraren"? - Ja.
Här kommer Mattskäraren!
Sluta, jag blir ju rädd.
Bambi...
Ska vi ta med den lilla rackaren? Den är ju hungrig.
- Visst. - Kom, då.
Vi vet inte om flickan känner till mordet.
Eller om hon var med på det, men inget tyder på det.
Men vem vet vad som händer härnäst.
Två hotell, två mord. Båda med förfalskade ID-handlingar.
Inga riktiga namn, inga adresser. De finns inte i registren.
Inga telefonnummer, inga kreditkort. De är omöjliga att hitta.
Förbluffande.
Vad pratar du om, egentligen?
Skulle det här vara omöjligt?
Är de internationellt efterlysta terrorister, eller?
Nån annan får fallet om ni inte klarar det.
Absolut inte. Vi kollar övervakningsfilmer från flygplatsen nu.
- Vi närmar oss. - Det har redan gått flera månader!
Plocka in dem omedelbart, förstått? Kom igen nu. Sätt fart.
Så ja.
- Det var bra att vi tog in den, mamma. - Jag håller med.
Mamma klarar inte att se mig ledsen.
Vem vet vad hon hade gjort om hon visste vad Läkaren hade gjort.
Tyst med dig, annars blir vi utslängda.
Den tackar oss på sitt sätt.
Det kanske är för den här rackarens skull som vi är här.
Vad menar du?
För att mata den.
Så att den kan läka våra tunga hjärtan.
Mamma, magikern.
Hon hjälper mig genast upp ur det sorgsna havet.
- Jag hade faktiskt också en hund. - Det har du aldrig sagt. Hur var den?
Den skällde högt, var jättejobbig och överbeskyddande.
Jag älskade att den var galen och annorlunda.
Isdrottningen hatade den, givetvis.
- Varför var den galen och annorlunda? - Den var rädd.
Det var därför den var så aggressiv.
Jag visste inte varför...
...men rädslan var djupt rotad.
Så vår ljuvliga dotter tyckte att vi förtjänade en skandal.
Det är så hon visar sin tacksamhet.
Tänkte du inte alls på konsekvenserna? Att vi skulle dras i smutsen?
Jo...
Det gjorde du.
En till som du, som om det inte räckte med dig?
Vem är far till den där tingesten?
Svara mig!
Få tyst på byrackan!
Vi ska lösa det här, innan din pappa eller nån annan får veta.
Jag ringer en läkare på en gång.
Jag går inte till läkaren.
Hur sa?
Se mig i ögonen och säg det igen.
Vi går inte till läkaren.
Och säg åt din lakej
att låta bli min hund.
Försvinn!
Du har inte rört frukosten.
Jag vill inte äta nåt.
Jag har tröttnat på mat. Jag är inte hungrig.
Är det för att vi pratade om din hund? Det slutade illa, va?
Du anar inte hur ondskefull din mormor var.
Motorolja...
BROMSSYSTEMET
Bromsvätska.
Vad har de gjort med dig?
Vad har de gjort?
Du ska inte få döda mitt barn.
Ni ska inte få döda mitt barn.
Jag tycker så synd om din hund.
Du har fått utså mycket.
Det ska du slippa.
Så länge som jag finns här.
Hej.
Du borde ge den söta flickan ekologisk mat.
Hon ska inte äta vad som helst.
Ska vi behöva stå ut med hennes vänliga påhopp?
Så klart inte.
Men hon fattar inte vinken.
Vår avsky för henne verkar få henne att frodas.
Kräm.
- Vad sa hon? - Jag vet inte.
Kräm, sa jag.
Den söta flickans mamma verkar ha glömt hudkräm.
Hennes hy har blivit alldeles narig av kylan.
- Vad vill de oss, mamma? - Vilka då, vännen?
Alla de där.
Hollywoodvåpet,
Pratkvarnen,
Hotellägaren...
...och Läkaren.
De är ju inte ensamma som vi.
De har fruar och vänner. De har egna hem.
Varför är de ute efter oss?
För att de märker att det som de sliter sitt hår över
inte alls bekommer oss.
Därför tror de att vi är svaga.
Därför försöker de bestämma över oss.
Och då måste jag lära dem en läxa.
Ät nu.
Nå? Nåt nytt?
De har rest utomlands med olika ID-handlingar.
London, New York, Indien... Och bott på hotell här.
De reser längs kusten, från Egeiska havet till Medelhavet. Stora hotell och rum.
Efter mordet på läkaren valde de ett annat hotell. De hoppar mellan olika hotell.
Dumheter. Har de inget hem?
Hur får de tag i pengar?
Eftersom vi inte vet vilka de egentligen är
så vi kan inte svara på det än.
Vi har övervakningsfilmer också.
Bussen gick till Ürgüp och Kappadokien, så de rör sig inåt i landet.
- Ta genast fast dem. - Ja, så fort vi vet var de bor.
Då ska jag hjälpa er och skicka foton på dem till hotellen i området.
- Vi kanske har tur. - Ja.
Så där.
- Kom snart tillbaka. - Ja, så fort jag har hittat mamman.
Kom då. Kom.
Kom nu, skynda på. Kom.
Kom här.
Mamma säger att hon en dag ska släppa mig fri.
Mamma kan göra allt.
Hon kan släppa mig fri om hon vill.
Men även om jag är fri kommer jag att stanna hos henne.
Sluta tramsa nu. Ropa på din mamma, säg att du är här.
Hördu, kom tillbaka! Vart ska du?
Kom tillbaka! Vi måste hitta din mamma.
Var är du?
Är du här inne?
Är du här?
Ingen vet att vi är här.
Hördu! Vad gör du? Vad glor du på?
Förlåt, jag letar efter min hund.
Vilken hund, pucko? Herregud.
Förlåt mig. Förlåt.
Gå nu. Stick!
- Lugna ner dig. Vad är det? - Jag vet inte, hon skrämde mig.
Jag har läst om den där hotellmördaren.
- Hotellmördaren? - Har du inte hört?
- En hotelläkare mördades med mattkniv. - Oj.
Och en hotellägare innan dess.
- De kallar mördaren för "Mattskäraren". - Men hjälp.
En hotelldoktor mördades med mattkniv.
Och en hotellägare innan dess.
Bambi? Är allt bra?
Har du hänt nåt, vännen? Har nån gjort nåt mot dig?
Svara nu, berätta.
Jag fick jaga Rackaren och mamman en massa. Jag blev andfådd.
- Mitt hjärta exploderar snart. - Vännen...
Vad hände?
Kan vi gå till rummet nu? Jag är så törstig.
Bambi...
Fortfarande törstig.
Jag blev helt uttorkad.
Du skulle ha sett hur roligt de hade tillsammans.
De sprang och lekte i grottorna.
Jag blev törstig av allt rännande.
Jag måste dricka.
- Förlåt mig. Förlåt. - Sluta, vännen.
Jag vill att du berättar vad som hände.
Se mig i ögonen.
Det hände inget med nån.
Ingen har gjort mig illa.
Jag måste byta om.
Åh, mamma...
Nu minns jag Bambi-eden.
Du får bara gråta för min skull, och jag för din.
Därför du har din mamma.
Hon är här...
...för att sätta dem som gör dig ledsen på plats.
Inga frågor som får mig att gå i bitar. Inte nu.
Du gjorde det på grund av mig. På grund av mig.
Vänta!
Kan du stanna?
Lyssna på mig.
Vi flyr inte från nån. Jag förstår det nu, mamma.
Mina morföräldrar är döda. Deras lakejer jagar oss inte.
- Hör på, vännen. - Nu vet jag vem vi flyr från.
Jag vet vad som hände läkaren och ägaren.
- Du gjorde det på grund av mig. - Nej!
Mamma har inte skadat nån som inte förtjänade det. Det är inte ditt fel.
- Jag vet att du vill springa härifrån. - Mamma...
- Du ser på mig annorlunda nu. - Mamma...
Stackars flicka, vad ska hon göra? Klart att hon gråter.
Den söta flickans mamma försummar henne.
Jo, tack...
Den söta flickans mamma försummar henne hela tiden.
Äntligen säger den söta flickans mamma nåt.
Hoppas att ni efter den framgången kan lämna oss ifred.
- Kom nu. - Vad menar ni med det?
Var jag inte tillräckligt tydlig?
Jag tycker ju om er två.
Jag tyckte att ni kändes annorlunda.
- Och... - Hör på nu, din idiot.
Din närvaro går oss på nerverna. Inse det.
Så oerhört oförskämt!
Ingen har nånsin sagt nåt sånt till mig.
Varför gråter du? Vad har de gjort?
Hon förolämpade mig.
Jag var bara trevlig mot dem eftersom de var så ensamma.
- Jag tyckte synd om dem. - Du är en sjuk människa.
Du förföljer andra under förevändningen att du är snäll.
- Hur kan du säga så om min fru? - För att hon är sjuk i huvudet.
Det är bråk på bron.
- Vet du vem jag är? - Ja, det vet jag. Ett kräk.
- Jag slår till henne! Stoppa mig! - Hon är galen, älskling.
- Snälla, lugna dig. - Sluta nu.
Lugn, älskling.
Lugna ner er nu.
Sluta!
Vad vill ni oss? Vad vill ni?
Vännen!
Jag önskar att jag hade haft mattkniven. Då hade jag...
Sluta fåna dig. Packa. Vi måste lämna hotellet på en gång.
- Har nåt hänt Hollywoodvåpet? - Inga frågor nu.
Vad händer, mamma?
VAKT
Taxi.
Jag tar det.
Till bussterminalen, vår buss går om 15 minuter.
- De är inte på sitt rum. - Har du kollat i lobbyn?
Ja, de är ingenstans.
Ja?
Svara med normal röst. Är mamman och dottern där? Polisen undrar.
Javisst, säger du det så.
Jaså? Okej. Ingen fara, hördu. Jag kommer när jag varit på terminalen.
Stanna.
- Vi stiger av här. - Förlåt?
Stanna här. Jag betalar hela summan.
- Vi är inte framme än. - Hör du dåligt? Stanna, sa jag.
- Kom här. - Smäll inte igen dörrarna.
Hitåt.
Vart ska ni?
Kör bara, så berättar jag.
Nu kan vi slappna av. Fråga vad du vill.
Varför blev det så bråttom, mamma?
Gubben pratade ju i telefonen hela tiden.
Taxichaufförens samtal irriterade mig.
VAKT
Ni kan gå igenom.
Råkade Hollywoodvåpet ut för nåt?
Åt fanders med Hollywoodvåpet.
Hon får skylla sig själv.
Ursäkta.
Ta av er skärpet och försök igen.
Kom, så köper vi biljetter.
Kom.
Skärp och klockor kan...
Vi är på terminalen.
Ja, i närheten.
Okej. Okej.
De är på väg hit i taxi.
Kom.
- Var är utgången? - Hitåt.
- Tänker du svara mig? - Ja, vännen.
Inget hände Hollywoodvåpet eller hennes man.
Så vi skyndade iväg för att en gubbe pratade i telefon?
Den där gubben var säkerhetschef på hotellet.
Säkert en pensionerad polis.
Mörka moln närmar sig. Jag känner det. De är efter oss.
Kom.
De skyndade sig ur taxin.
Vad gör vi nu?
Vi far från ställe till ställe.
- Vad är det? - De där två.
- Vad är det med dem? - De kan vara poliser.
- Hur vet du det? - Jag bara vet.
Jag känner igen poliser.
Kom, vi får prata med stationen.
De är poliser.
Din mamma kan sånt här, vännen.
Det var säkert gubben som ringde dem, och så skvallrade taxichauffören.
- Vi måste göra nåt, mamma. - Vi ska lämna landet.
Så snart som möjligt.
Säger du det så.
- Vi går och köper biljetter. - Ja.
- Tänker du på nåt? - Ja.
Lär mig, mamma.
Vadå för nåt?
Hur man anar när nåt är på gång, hur man tar sig ur knipor.
Hur man känner ingen civilpoliser. Lär mig allt.
Varför då?
Så att jag kan straffa falska själar som bråkar med mig.
- Gillade du det? - Minst sagt.
Jag ska lära dig, men en sak får du aldrig glömma...
Om du tar risken att slåss mot monster riskerar du att bli ett själv.
Undertexter: Karl Hårding