Lähdemme täältä huomenna.
Menemme vastapäiselle saarelle.
Se kuuluu Kreikalle.
Asummeko siellä tästä lähtien? - Matkustelemme maailmalla.
Kuten ennen vanhaan.
Kaipaan kovasti Lontoota, Intiaa ja Goaa.
Ne olivat ihania aikoja. - Menemme sinne vielä.
Kaikki järjestyy kyllä.
Riittävätkö rahamme?
Nostamme kaiken.
Soitin pankkiin. Rahat ovat valmiina huomenna.
Järjestin veneenkin.
Emmekö palaa ikinä?
Kuka tietää, Bambi. Ehkä.
Hymyilet minulle aina,
mutta tiedän, että pelkäät jonkin menevän pieleen.
WHO WERE WE RUNNING FROM?
Löysimme heidän taksinsa.
Hän vei heidät kentälle. - Aja nopeammin!
Olemme kentällä. Tutkimme turvavideot -
ja varmistamme, millä lennolla he ovat.
Kyllä, herra.
Tervetuloa, komisario. Seuratkaa minua. Kaikki on valmista.
Poika, avaa ovi.
Tästä paikasta tulee muisto, äiti.
Tunnen jo olevani saarella.
Nämä kukat ovat vain muisto.
Suloinen muisto pakosuunnitelman teosta.
Jos meillä olisi nauha, opettaisin sinut tekemään kukkaseppeleen.
Miten se tehdään?
Isoäitini opetti sen minulle.
Oliko sinulla isoäiti?
Tietysti oli.
Rakastin häntä.
Joka lapsella on isoäiti.
Minulla ei ole.
Ei ole koskaan ollut.
Ei isää eikä isoisääkään.
Minulla on ollut vain sinut.
Katso. Hän antoi minulle tämän.
Juuri ennen kuolemaansa.
Muuttaisin hänen luokseen, jos hän eläisi.
Olisin onnellisempi.
Laita tämä sormeesi.
Mitä? - Laita se.
Se on sinun.
Niinkö?
Jaan isoäitini kanssasi, Bambi.
Minullakin on nyt isoäiti.
Anteeksi, onko teillä valkoista nauhaa?
Anteeksi. Etsin valkoista nauhaa mutta...
Tarvitsetteko jotain? Voin auttaa.
Tarvitsen valkoisen nauhan. - Niinkö?
Sellainen pitäisi löytyä.
Tässä.
Mihin tarvitsette sitä? - Teemme kukkaseppeleen.
Niinkö?
Kukat ovat kauniita.
Kiitos. - Ei kestä.
Tytöllä on Tukholma-syndrooma.
Äiti pelotteli hänet riippuvaiseksi.
Mitä enemmän tyttö pelkää, sitä enemmän hän takertuu äitiin.
Niin ajattelin ensin.
Mutta se ei ollut niin.
Se johtuu tyttärestä.
Pelosta ja pakenemisesta on tullut hänen kaikkensa.
Hän kasvaa syömällä niitä.
Kaikki sopii hänelle, kunhan äiti tekee sen.
Ilman tytärtään -
äiti hyppäisi katolta tai ottaisi pillereitä.
Tajusin sen, kun ratsasitte paikan saatuani tietää, keitä he olivat.
Näinkö, äiti?
Teit sen juuri kuin isoäiti. Hienoa.
Mitä seuraavaksi?
Näin.
Mitä pidät?
Se on kaunis. - Laita se päähäsi.
Se näyttää kauniilta.
Haluan tehdä yhden. - Tee pois.
Hyvä on.
No niin...
Tarvitsemme kodin, Bambi.
Sanot aina, ettet pärjää kodeissa.
"Olemme toistemme koti."
Ehkä on aika.
Äiti ei jaksa enää paeta takiani.
Kun he antoivat sinut minulle sairaalassa, olit tosi ruma.
Naamasi oli punainen ja ryppyinen.
Sinulla ei ollut kaulaa.
Pelkäsitkö, että minusta tulisi ruma?
Etkö olisi rakastanut minua?
Näin vauvan ensimmäisen kerran.
Siis läheltä.
Hyppäsit rinnalleni. Luottamuksesi järkytti minua.
Kuin rintani olisi ollut suihkulähteesi.
En tiennyt, mitä tehdä.
En ollut tottunut sinuun enkä ollut nähnyt vastaavaa.
Tiedän nyt, mitä tarkoitit.
Et halunnut minua, vai mitä?
En halunnutkaan, Bambi.
Mietin, mitä olisi pitänyt tehdä.
"Hän pitää rintaani omanaan.
Hän vaatii pian sielunikin.
Joudun pakenemaan aina.
Ilman häntä minun ei ehkä tarvitsisi."
Ajattelitko niin, äiti?
Ajattelin, kultaseni.
Sitten sinut vietiin vauvahuoneeseen.
Sinulla oli muoviranneke.
Siinä oli nimesi,
jotta et sekoittuisi muihin.
Niin olisi voinut käydä helposti.
En tiennyt, kuka ja mikä olit.
Halusitko lähteä?
Halusin.
Sinä yönä halusin jättää sinut ja paeta.
Ajattelin, ettet tuntenut minua,
että unohtaisin sinut -
ja että etäinen sukulainen ottaisi sinut omakseen.
Hylkäsitkö sinä minut?
He tulivat mustilla autoillaan.
Sukulaiset.
Näin heidän nousevan autoista kuskien pitäessä ovista.
Näin heidän katsovan sinua lasin takaa.
Kun kuvittelin sen, selkäpiitäni karmi.
Etkö siis hylännyt minua?
Etkö paennutkaan?
En.
En voinut lähteä.
En voinut paeta.
En voinut jättää pikkuistani.
Silloin -
tajusin, että kuuluit minulle.
Voisimme paeta yhdessä.
"Voimme paeta yhdessä, mutten ikinä voisi paeta häneltä.
En voisi ikinä paeta rumalta, punoittavalta kolmikiloiselta oliolta.
Se muuttuu joksikin muuksi.
Joksikin, joka rakastaa minua.
Se rakastaa minua enemmän kuin kukaan.
Ja minä sitä.
Hän on tyttäreni.
Hän on vauvani."
Tässä ovat pyytämänne videot, komisario.
Näytä kiitorata- ja koneeseennousuvideot.
Voitteko tarkentaa tuohon?
Hei, herra. Löysimme lennon. Tiedämme heidän olinpaikkansa.
Tietysti ilmoitimme paikalliselle poliisiasemalle.
He tarkastavat kaikki hotellit.
Selvä. Pääsemme sinne tunnissa parissa.
Onko muuta, herra?
Selvä on.
Lento on tunnin päästä, komisario. - Mennään.
Kiitos teille.
Laitan nämä tähän.
Nämä sopivat tähän.
Huone näyttää hyvältä.
Uusi muisto mukaan saarelle.
Unohdit tämän.
Laitoin sen siihen tahallani.
Lahjaksi jollekulle. - Anna kun arvaan.
Turvapäällikölle.
Pidät hänestä.
Tässä. - Palaan pian.
Kiirehdi. - Selvä on.
Hei.
Tämä on teille.
Se on ihana.
Kiitos paljon.
Nautin sen pitämisestä ja ajattelen sinua, kun teen niin.
Minäkin muistan teidät. Tulen kaipaamaan teitä.
Voi, kultaseni. Olet suloinen.
Älä huoli. Voitte aina tulla tänne uudelleen.
Enpä usko.
Lähdemme lopullisesti.
Mitä tarkoitat?
Tarkoitan...
Me lähdemme. - Ulkomailleko?
Minun pitää mennä.
Hyvä on.
Haluatko kertoa jotain?
Voi, kultaseni.
Voikaa hyvin.
Hyvästi.
Joo, olen poliisi. Oletko tyytyväinen?
Haluan kysyä vieraastanne, jos lakkaat puhumasta.
He eivät vastaa. Tulen hulluksi.
Etsimme äitiä ja tytärtä. - Herra, kuuletteko minua?
Sähköpostitin juuri kuvat. Tarkistakaa vieraslistanne...
Kiitos. - Oletteko varma?
Herra, saimme osuman.
Hiljaa! Vaiti!
Voimmeko puhua turvapäällikölle? - Yhdistän puhelun, komisario.
Kuka siellä? - Poliisi. Huoneen 103 äiti ja tytär.
Minä kuuntelen, komisario. - Hyvää iltaa, päällikkö.
Ovatko huoneen vieraat yhä siellä? Kyse on turvallisuudesta.
Kollegani näytti juuri heidän kuvansa.
Ovatko äiti ja tytär nyt hotellissanne?
Kyllä. He asuvat täällä.
Hienoa.
Voinko auttaa jotenkin? - Tulemme pian. Pysykää rauhallisena.
Selvä, komisario. - Hyvää yötä.
Mennään.
Mennään jo! Tulkaa!
Mitä tapahtui? - He tulevat tarkistamaan jotain.
Mikä on vialla? - Se selviää, kun he tulevat.
Palataan töihin.
Hei, poika! Ovatko autot valmiina?
Kyllä, herra.
Mitä sitten odotamme? Napataan Leikkuri.
Mentiin! - Komisario, mitä nyt?
Miten niin? - He ovat vain äiti ja tytär.
Vai vain? Äiti teurasti tiensä maan halki.
Niin kävi vain, koska hänet aliarvioitiin.
Me emme pidätä ketään. Te jäätte tänne.
Minä menen. Me hoidamme loput.
Mennään. Tulkaa, pojat!
Autoihin. Ei hukata aikaa. Menoksi!
Paskat tästä.
Kuka siellä? - Vastaanotosta, rouva.
Minä kuuntelen.
Poliisi soitti juuri.
He kyselivät teistä.
He haluavat tavata teidät.
Halusin ilmoittaa kaiken varalta.
Kiitos. - Ei kestä.
Bambi. Kulta, nukutko sinä?
Niin, äiti?
He tulevat.
Minulla on laukut.
Tarkistan uloskäynnin.
Miltä se näyttää?
Pääsemme siitä, mutta meidän pitää olla nopeita.
Olemme melkein valmiita, äiti.
Varmistakaa takapiha.
Selvä. - Mennään.
Miehet, tulkaa mukaani.
Iltaa. - Huone?
103. - Anna avain.
Anna yleisavain.
Pitkällenne! - Maahan!
Matalaksi!
Tyhjä!
Miten niin tyhjä?
Herra!
Missä hitossa he ovat? - Herra.
Niin? - Ikkuna.
Voi perkele.
Hitot tästä.
Kokoa miehet.
Tutkikaa kaikki kadut. Onko selvä?
He katosivat kuin maan alle.
Taksi. - Mitä?
Kaksi ihmistä nousi taksiin.
Mitä te minua tuijotatte? Menkää jo!
Äkkiä autoihin! - Mennään!
Tukitaan taksin tie.
Se on tuolla.
Kaasu pohjaan, herra!
Kaikki yksiköt, epäiltyjen auto suuntaa rannikolle.
Katkaiskaa tie pohjoisesta.
Vasemmalle. Se on oikotie. Ehdimme ennen heitä.
Pysähdy, taksikuski!
Älä liiku!
Seis! Älä liiku!
Avaa ovi.
Älä liiku.
Siirry pois siitä.
Missä hitossa he ovat?
Minne he menivät? - Mitä nyt?
En tiedä.
Mitä tapahtuu? - Ei mitään.
Mihin hittoon he menivät?
Mitä te minua tuijotatte? Palataan hotelliin!
Voitte mennä. - Tule jo!
Äiti varmaan tiesi, että jotain voisi tapahtua.
Hän tiesi teistä ja ratsiasta.
He varmaan lähtivät illallisen jälkeen.
Mistä tiedätte?
Olen kokenut.
Se on selvää.
Tyttökin tiesi tummien pilvien kerääntyvän.
Voisitte kirjoittaa heistä vaikka kirjan.
En tajua yhtä asiaa.
Mikseivät epäilyksenne heränneet?
Vai heräsivätkö ne?
Mitä tarkoitatte?
Katsoimmeko videot?
Te katsovat yhä videoita sisäänkäynniltä.
Peruuta puoli tuntia.
Oliko mitään? - Valitettavasti ei.
Entä lentokenttä? - Videoilla ei ollut mitään.
Hitto vie. Entä bussiasema?
Katsoin ne kahdesti. Ei mitään.
En tajua yhtä asiaa. - Mitä?
Oletetaan, että he lähtivät illallisen jälkeen.
Miksei heitä näy videoilla?
Entä jos he eivät lähteneetkään?
Valmista tuli, äiti. - Niin tulikin.
Tästä tulee kiva muisto, kun pääsemme saarelle.
Mennään sinne. - Pidä kiinni.
Tule varovasti.
Kaikki hyvin? - Joo.
Odota, kulta.
Bambi...
Niin, äiti?
Kaduilla meitä metsästettäisiin.
Vaistoan sen.
Mitä teemme?
Kokeillaan jotain muuta.
Se on vaarallista.
Istutaan aulassa.
Niinkö?
Se kuulostaa hullulta, mutta he eivät huomaa sitä.
Entä jos huomaavat? - Kadut ovat ansa.
Äitisi vaistoaa sen.
Aula on eristyksissä ja pimeä. Se on hyvä.
Kuule.
Istutaan ja piileskellään siellä auringonnousuun asti.
Otetaan sitten taksi tulevalta vieraalta ja lennetään kuin linnut.
Sopiiko?
Miten vain. - Sillä lailla. Tule.
Varmistakaa takapiha.
Kyllä, herra.
Iltaa.
Huone? - 103.
Anna avain. - Anna yleisavain.
Heitä on paljon, äiti. Minua pelottaa.
Laita pääsi syliini ja yritä nukkua.
Kovaääniset tytöt huomataan heti.
Ja kovaääniset ja kauniit tytöt muutaman metrin päästä.
Mitä tarkoitat? Mitä väliä sillä on? Etsikää koko hotelli.
Joka kiven ja kannon alta!
He voivat olla siellä yhä. Mitä et tajua?
Olen tulossa. Sulje puhelin!
No, onko hyviä uutisia?
Ei mitään vielä, herra. - Ei vielä.
Missä aula on? - Tännepäin.
Hitto vie.
Missä he piileksivät?
Herra.
Teidän pitää nähdä tämä.
Video on kahden tunnin takaa.
Se on katukamerasta.
Hän oli oikeassa. He olivat täällä.
Pysäytä se tuohon.
Hymyileekö hän?
Hymyilee.
Hän hymyilee.
Hän nauraa meille. Niin tosiaan nauraa.
Tekstitys: Petri Nauha